U 2021. godini u Kanadi je uveden liberalizirani zakon o eutanaziji.
Od ove revizije zakona, Kanada drži rekord po slučajevima eutanazije.
Ubijanje na zahtjev od tada se povećalo za 60%, i nigdje drugdje u svijetu ne ubija se
medicinski toliko ljudi "na zahtjev" kao u Kanadi.
Medicinska pomoć pri umiranju, ili skraćeno MAID, program koji vodi kanadska vlada, izvorno je bio namijenjen samo rijetkim
slučajevima koji uključuju terminalno bolesne odrasle osobe.
Kla.TV je već izvijestio (kla.tv/26354) da čak i siromašnim i mentalno oboljelim osobama – pa čak i djeci od 12 godina
naviše, poznatim kao "sposobni maloljetnici" – treba dopustiti da "dobrovoljno" umru kako više ne bi bili teret društvu.
Samo je široka javna oporba proširenju eutanazije na one koji pate "samo" od mentalnih bolesti potaknula kanadskog
ministra zdravstva Hollanda da odgodi plan do ožujka 2027.
Njegovo slabašno opravdanje: u Kanadi nema dovoljno liječnika, osobito psihijatara, za
procjenu mentalno oboljelih osoba koje žele umrijeti.
Ali nedavno najavljeni planovi Kanade da legalizira "eutanasiju" za malu djecu i dojenčad jasno pokazuju kamo stvari idu:
MAiD ispunjava ono čega su se mnogi bojali: čini se da je to program za proširenje infanticida, a ne
eutanazije, poznate i kao "smrt s dostojanstvom", prema citatu iz izvješća na stranici naturalnews.com.
Korak po korak, sve ostale "problematične" skupine stanovništva, poput teških ovisnika o drogama ili
osoba koje pate od depresije, također se razmatraju.
Šire li se sada planovi za prisilno samoubojstvo?
Neki kritičari kažu da je postojeći sustav pomoći pri samoubojstvu manjkav jer ljude koji pate zbog
nedostatka liječenja ili podrške gura u pomoć pri samoubojstvu.
Lokalni mediji izvijestili su o nekoliko osoba koje, prema vlastitim navodima, traže pomoć pri samoubojstvu jer
nemaju adekvatan smještaj ili drugu podršku, navodeći financijske poteškoće i prisilu kao razloge svog zahtjeva.
Primjer: "Kroz regulaciju eutanazije u Kanadi naučio sam da mi nedostaje briga i podrška koja mi je potrebna za život."
Bio sam prisiljen na pomoć pri samoubojstvu zlostavljanjem, zanemarivanjem, nedostatkom skrbi i prijetnjama.
Pred Stalnim odborom za pravosuđe i ljudska prava jedan je čovjek rekao: "Vlada me smatra
suvišnim ološem, jadikantom, beskorisnim i smetnjom."
U raspravi je bilo još drastičnijih i gorih optužbi protiv zdravstvenog sustava.
Bez obzira na to koliko takve izjave odražavaju zakon o eutanaziji u Kanadi, one pokreću osjetljiva pitanja.
"Debata o provalijama" bio je naslov još jednog članka.
U kojem trenutku društvo povlači granicu između ponora i pristanka na eutanaziju?
Jer je činjenica da je ovdje jasno prešla granica.
Proširujući eutanaziju na dojenčad, Kanada postaje režim ubojstava.
"Novorođenče nije samosvjesno i ne može 'izvršiti samoubojstvo'", prema naturalnews.com.
Dalje stoji: "Bebe žele živjeti, jesti i biti držane od svojih roditelja."
Kako bi beba mogla pristati na pomoć pri samoubojstvu?
Dr. Louis Roy iz Quebecskog koledža liječnika objasnio je svoju ideologiju Zajedničkom posebnom
odboru Donjeg doma o medicinskoj pomoći pri umiranju.
Dr. Roy vjeruje da se u slučajevima kada se dijete rodi s "teškim deformitetima" ne može isključiti da bi to dijete
radije umrlo nego živjelo s takvim problemima do kraja života.
Po njegovom mišljenju, novorođenčad koja na svijet dolaze s teškim malformacijama ili ozbiljnim i teškim sindromima
trebala bi imati pravo na medicinski potpomognutu smrt.
Ali budući da takva beba ne može odlučiti hoće li živjeti ili umrijeti, tko će donijeti tu odluku umjesto nje?
Liječnici ili čak "zabrinuti" roditelji?
Da ne spominjemo opasnost da će se pod izgovorom "eutanasije" ukloniti ljudi koji državi i zdravstvenom
sustavu samo predstavljaju trošak umjesto da plaćaju poreze.
Tko je, dakle, u konačnici ovlašten odgovoriti na pitanje vrijedi li život živjeti ili ne?
A tko želi preuzeti teret ove odluke sa svim njezinim posljedicama?
Jedna od takvih liječnica koja provodi asistirano samoubojstvo je dr. Stefanie Green, entuzijastkinja
MAiD-a koja je već pratila više od 300 osoba u smrt.
Dr. Green je nekada bila odgovorna za skrb na početku života, specijalizirana za zdravlje dojenčadi i
majki, ali se sada prebacila na skrb na kraju života.
"Jedno je dostava, a drugo otpremnica," našalio se dr. Green za CTV News u travnju 2022.
Slični su po tome što su oba nevjerojatno intimna trenutka.
To su prekretnice u životu osobe. Vrlo su intenzivne.
Ona to opisuje kao "snažan osjećaj" kada daje smrtonosne lijekove.
Ova uznemirujuća izjava tjera vas da se uspravite i obratite pažnju. I pitate se
postoji li iza nje skriveno zadovoljstvo u smrti?
U svakom slučaju, Dr. Greenovo priznanje također snažno podsjeća na takozvane "anđele smrti",
Osobe koje su uglavnom bile zaposlene kao medicinske sestre ili liječnici u medicinskim profesijama i koje
su na vlastitu inicijativu otpustile svoje pacijente.
Kad su ovi ubojstva izašla na vidjelo, počinitelji su često bili osuđeni kao serijski ubojice.
Ovo postavlja dodatno pitanje hoće li samoprozvani "spasitelji" iz prošlosti postati "pomoćnici" današnjice.
Vrijedi spomenuti i povezanost između internetskog portala Bioedge.org i značajnog porasta broja darivanja organa
nakon što je Kanada legalizirala eutanaziju 2016. godine.
Kanada je već globalni lider u doniranju organa nakon eutanazije.
Bioedge.org je izvijestio o američkoj studiji objavljenoj u rujnu 2022. koja je ispitala
specifične brojke vezane uz ovu kontroverznu praksu.
Ipak, na preporuku Quebecskog medicinskog udruženja, kanadski MAiD program sada će se proširiti kako bi obuhvatio malu djecu.
Mogućnost uklanjanja i prodaje organa iz dojenčeta – koje ne može prigovoriti svojoj eutanaziji – izrazito
je nepošten i profitabilan posao, a potražnja raste.
Zaključno, može se samo reći da kanadski program više nije o eutanaziji za terminalno bolesne, i što je najgore, ovaj
program ide na ruku globalnim planovima za smanjenje populacije.
čija je praktična primjena, da se izrazimo jasno, podsjeća na rasparivanje bespomoćnih, što može
opiti sve one koji su doslovno pali žrtvom satanizma.
Ovaj plan nikada ne smije dobiti društveno prihvaćanje:
Svako dijete i svako ljudsko biće ima apsolutno pravo na život – i nitko od nas nema pravo oduzeti im ga.