2021. gadā Kanādā tika ieviests liberalizēts eitanāzijas likums.
Kopš šī likuma pārskatīšanas Kanāda ir rekorda līdere eitanāzijas gadījumu skaita ziņā.
Kopš tā laika nāves gadījumu skaits pēc pieprasījuma ir pieaudzis par 60 %, un nekur citur pasaulē medicīniski pēc
pieprasījuma netiek nogalināts tik daudz cilvēku kā Kanādā.
Kanādas valdības programma Medicīniskā palīdzība nomirstot (MaiD) sākotnēji bija paredzēta
tikai retos gadījumos smagi slimiem pieaugušajiem.
Kla.TV jau ziņoja (kla.tv/26354), ka arī nabadzīgiem un garīgi slimiem cilvēkiem - pat bērniem no 12 gadu vecuma, tā sauktajiem
atbildīgajiem nepilngadīgajiem - būtu jāļauj brīvprātīgi nomirt, lai viņi vairs nebūtu apgrūtinājums sabiedrībai.
Tikai spēcīgā iedzīvotāju pretestība pret eitanāzijas attiecināšanu arī uz tikai garīgi slimiem
cilvēkiem pārliecināja Kanādas veselības ministri Holandu atlikt plāna īstenošanu līdz 2027. gada martam.
Viņa vājais pamatojums: Kanādā nav pietiekami daudz ārstu, īpaši psihiatru, lai
novērtētu garīgi slimus cilvēkus, kuri vēlas nomirt.
Taču Kanādas nesen paziņotie plāni legalizēt eitanāziju zīdaiņiem un zīdaiņiem skaidri parāda, kurp šis ceļš ved:
MAiD piepilda to, no kā daudzi ir baidījušies: Saskaņā ar citātu no naturalnews.com ziņojuma, tā ir programma,
kas paredz eitanāzijas vietā paplašināt bērnu slepkavību, kas pazīstama arī kā cieņpilna nāve.
Soli pa solim dialogā iesaistās arī visas pārējās problemātiskās iedzīvotāju grupas, piemēram, narkomāni vai depresīvie.
Vai tagad tiek paplašināti piespiedu pašnāvības plāni?
Daži kritiķi apgalvo, ka pašreizējā eitanāzijas sistēma ir kļūdaina, jo tā spiež veikt eitanāziju
cilvēkus, kuri cieš no ārstēšanas vai atbalsta trūkuma.
Vietējās ziņās tika ziņots par dažiem cilvēkiem, kuri apgalvo, ka vēlas eitanāziju, jo viņiem trūkst atbilstoša mājokļa
vai cita atbalsta, un kuri savu lūgumu pēc eitanāzijas pamato ar finansiālām grūtībām un piespiedu stāvokli.
Viens no piemēriem: Eitanāzijas regulējums Kanādā man ir iemācījis, ka man trūkst aprūpes
un atbalsta, kas man nepieciešams, lai dzīvotu.
Mani piespieda veikt eitanāziju ļaunprātīgas izturēšanās, nolaidības, aprūpes trūkuma un draudu dēļ.
Viens vīrietis, uzstājoties Pastāvīgajā tieslietu un cilvēktiesību komitejā, sacīja: Valdība mani
uzskata par lieku nedarbu, skuķi, nelietderīgu un sāpīgu.
Debatēs izskanēja vēl drastiskāki un skarbāki pārmetumi pret veselības aprūpi.
Papildus tam, cik reprezentatīvi ir šādi izteikumi par Kanādas likumu par asistētu nāvi, tie rada jutīgus jautājumus.
Debates par bezdibeņiem bija cita raksta virsraksts.
Kurā brīdī sabiedrība novelk robežu un piekrīt eitanāzijai?
Fakts ir tāds, ka šeit ir nepārprotami pārkāpta robeža.
Paplašinot eitanāziju uz zīdaiņiem, Kanāda kļūst par slepkavības režīmu.
Saskaņā ar naturalnews.com zīdaiņa apziņa nav pašapzinīga un viņš nevar izdarīt pašnāvību.
Turpinājumā teikts: Zīdaiņi vēlas dzīvot, ēst un būt savu vecāku aprūpēti.
Kā bērns varētu piekrist asistētai pašnāvībai?
Kvebekas Ārstu koledžas ārsts Dr. Luiss Rojs (Louis Roy) paskaidroja savu ideoloģiju Kopienu palātas
Apvienotajai komitejai par medicīnisko eitanāziju.
Dr. Rojs uzskata, ka gadījumos, kad bērns piedzimst ar smagām kroplībām, nav izslēgts, ka viņš labāk gribētu
mirt, nevis dzīvot ar šādām problēmām visu atlikušo mūžu.
Viņaprāt, jaundzimušajiem, kas piedzimuši ar smagām deformācijām vai smagiem un nopietniem sindromiem,
būtu jābūt tiesībām uz medicīniski asistētu nāvi.
Bet, tā kā šāds zīdainis nevar izlemt, vai viņš vēlas dzīvot vai mirt, kas pieņems šo lēmumu viņa vietā?
Ārsti vai pat ieinteresētie vecāki?
Nemaz nerunājot par briesmām, ka cilvēki, kas valstij un veselības aprūpes sistēmai maksā tikai naudu, nevis
nodokļus, tiks likvidēti, aizbildinoties ar eitanāziju.
Kas galu galā atbild uz jautājumu, vai dzīve ir vai nav dzīvošanas vērta?
Un kurš vēlas uzņemties šo lēmumu nastu ar visām no tā izrietošajām sekām?
Viens no šādiem ārstiem, kas veic asistētās pašnāvības, ir Dr. Stefānija Grīna (Stefanie Green), MAiD entuziaste,
kura ir pavadījusi līdz nāvei vairāk nekā 300 cilvēku.
Dr. Grīns, kurš iepriekš bija atbildīgs par agrīno aprūpi, specializējoties zīdaiņu un māmiņu veselības
aprūpē, tagad ir pārgājis uz aprūpi dzīves beigu posmā.
Viens ir uzņemšana, otrs - piegāde, 2022. gada aprīlī Dr. Grīns jokoja CTV News.
Tie ir līdzīgi, jo abi ir neticami intīmi mirkļi.
Tie ir pagrieziena punkti cilvēka dzīvē. Tie ir ļoti intensīvi.
Viņa to raksturo kā spēcīgu sajūtu, kad viņa ievada zāles pret nāvi.
Šis satraucošais apgalvojums liek jums piecelties un pievērst uzmanību. Un rodas jautājums, vai aiz tā slēpjas nāves prieks?
Jebkurā gadījumā Dr. Grīna atzīšanās arī ļoti atgādina tā sauktos nāves eņģeļus,
Cilvēki, kuri lielākoties strādāja par aprūpētājiem vai ārstiem medicīnas profesijās un
glāba savus pacientus pēc savas iniciatīvas.
Kad šīs slepkavības tika atklātas, vainīgie bieži tika notiesāti kā sērijveida slepkavas.
Šajā brīdī rodas jautājums, vai tā laika pašpasludinātie glābēji kļūs par šodienas palīgiem?
Nozīmīga nav arī tiešsaistes portāla Bioedge.org saikne ar ievērojamu orgānu ziedojumu skaita pieaugumu
pēc tam, kad Kanāda 2016. gadā legalizēja eitanāziju.
Kanāda jau ir pasaules līdere orgānu ziedošanas pēc eitanāzijas jomā.
Bioedge.org ziņoja par 2022. gada septembrī publicētu amerikāņu pētījumu, kurā pētīti
konkrēti skaitļi par šo pretrunīgi vērtēto praksi.
Tomēr Kanādas MAiD programma tagad pēc Kvebekas Medicīnas asociācijas ieteikuma tiks attiecināta arī uz maziem bērniem.
Iespēja iegūt un pārdot orgānus no zīdaiņiem, kuri nevar iebilst pret eitanāziju, ir ļoti negodprātīgs un
ienesīgs bizness, un pieprasījums pēc tiem arvien pieaug.
Visbeidzot, Kanādas programma vairs nenozīmē eitanāziju nedziedināmi slimiem cilvēkiem, un, kas ir
vissliktākais, tā darbojas globālo iedzīvotāju skaita samazināšanas plānu interesēs,
, kuru praktiskā īstenošana, pavisam skarbi izsakoties, atgādina neaizsargāto cilvēku iznīcināšanu, kurā visi tie, kas
ir burtiski atkarīgi no Sātana kulta, var tikt apreibināti.
Sabiedrība nekad nedrīkst pieņemt šo projektu:
Katram bērnam un cilvēkam ir absolūtas tiesības uz dzīvību, un nevienam no mums nav tiesību to atņemt.