Není pro slabé povahy
Epstein, Dutroux, Teichtmeister - jména, která znamenají ty nejhorší zločiny na dětech.
Byli to skutečně jen jednotliví pachatelé - nebo zde stále působí globální pedokriminální sítě?
Jakou roli hraje soudnictví?
Jsou pravdivá tvrzení nesčetných svědků, že soudci, státní zástupci a vyšetřovatelé tyto
zločiny nejen kryjí, ale sami se na nich podílejí?
Kla.TV odhaluje děsivé skutečnosti.
USA, Německo, Rakousko, Nizozemsko, Belgie, Francie, Švýcarsko:
Zapojení soudů do případů závažného zneužívání a vražd dětí v sedmi zemích.
Úvod: : Dávám to všem písemně. Nejhorší a nejzvrácenější zneužívání dětí, jaké jsem kdy
viděla a slyšela popsat, a to od samotných obětí,
nejhoršími a nejzvrácenějšími pachateli byli samotní státní zástupci a soudci.
Myslím to vážně. Nejzvrácenější pachatelé, které jsem v životě viděl, byli státní zástupci a soudci.
A nikdo proti nim nezakročí.
A nemáte ani ponětí, co se stane, když whistleblower promluví.
Zvláště v případě obětí rituálního zneužívání, batolat, kojenců a miminek, jsou děti před zabitím často omámeny.
A to je to, co chci říct, už léta říkám, že mám důvodné podezření, že tu máme organizovaný zločin v justici.
A proto říkám, dám to všem písemně, že nejhorší pachatelé jsou v justici.
A kdyby se mi něco stalo, můžete to, co jsem řekl, brát jako svědeckou výpověď, jako přísežné svědectví.
Angažovanost Dorothey Thulové a její prohlášení měly vážné důsledky:
Její kolegyně doktorka Jette Limberg-Diersová zveřejnila volání o pomoc, v němž uvedla, že pediatrička byla
napadena a zbita a že byla převezena na psychiatrické oddělení.
Byl jí odebrán řidičský průkaz a její dům byl zastaven, což mělo vést k nucenému prodeji domu.
Bylo na ni podáno trestní oznámení za urážky na internetu.
Podle jejího kanálu Telegram byla v roce 2021 odsouzena k devítiměsíčnímu podmíněnému trestu se zkušební dobou na tři roky.
Doktorka Dorothea Thulová se v soudní síni zhroutila.
V dubnu 2023 byla vzata do vazby za podněcování k nenávisti.
Od té doby zmizela ze scény a nikdo neví, kde je a jak se jí daří.
Proč se proti doktoru Thulovi podniká tak razantní akce?
Mohlo by to souviset s jejím výrokem, že nejhorší pachatelé jsou v justici sami?
Existují náznaky, že je soudnictví zapojeno do pedokriminálních sítí?
Kla.TV tyto otázky zkoumala a objevila děsivé propasti.
Mnoho obětí a svědků organizovaného sexualizovaného a rituálního násilí vypovědělo, že se na těchto zločinech podílejí
vysoce postavení soudci, státní zástupci, advokáti a policisté.
Někteří z nich jsou sami pachateli, jiní kryjí pedokriminální sítě, chrání pachatele a pronásledují svědky a aktivisty.
Níže si poslechněte několik příkladů.
1. USA-
Zapojení americké justice do Epsteinova skandálu Americký finančník a sexuální delikvent Jeffrey Epstein
provozoval po dobu přibližně 20 let obchod s nezletilými.
Oběti uvádějí, že k obchodování se sexem a sexuálním útokům došlo již v roce 1996.
Odhaduje se, že obětí bylo celkem nejméně 100.
Počet nenahlášených případů je však jistě mnohonásobně vyšší.
Maria Farmerová, jedna z Epsteinových obětí, která byla nucena pracovat na recepci penzionu, kde Epstein v té době pobýval,
zaznamenala v průběhu jednoho roku následující skutečnosti:
Každý den bylo do Epsteinu přiváděno 5 až 10 dívek, což bylo pro děti velmi hrozné.
Mluvila o tom, že do Epsteinova sídla přišly celkem tisíce dívek.
Jen na Floridě se již nepodařilo najít 500 dívek, které chtěla Maria Farmerová kontaktovat, aby svědčily proti Epsteinovi.
Nechápe, co se stalo všem dívkám.
Má silné podezření, že přišli o život.
Virginia Roberts Guiffreová, další z Epsteinových obětí, kterou Epstein léta zadržoval, uvedla:
Viděl jsem stovky dívek, které prošly Jeffreyho houpacími dveřmi, jeho neustále se otáčejícími dveřmi.
Virginia Roberts Guiffre byla u toho, když Epsteinovi doručil dvanáctiletá trojčata modelový skaut Brunel z Francie.
Dívky byly nuceny k deviantním sexuálním praktikám s Epsteinem.
Epstein však dívky nejen sám zneužíval a znásilňoval, ale také je dával k dispozici celebritám k sexu.
Dívky se na tuto událost vydaly letecky po celém světě.
Několik Epsteinových obětí uvedlo jména osob, které je jako nezletilé sexuálně zneužívaly.
Kromě Epsteina obvinila Virginia Roberts Guiffreová ze zneužití následující osoby:
Princ Andrew, právnická hvězda Alan Dershowitz, manažer hedgeových fondů Glenn Dubin, politik Bill Richardson, francouzský
modelový skaut Jean-Luc Brunel, vědec zabývající se umělou inteligencí Marvin Minsky a hotelový miliardář Tom Pritzker.
Maria Farmerová oznámila, že Donald Trump a Bill a Hillary Clintonovi byli spolupachateli Jeffreyho Epsteina.
Viděla je všechny přicházet a odcházet z Epsteinu a věděla, že jsou součástí celku, říká Farmerová.
Epstein si pěstoval dobré vztahy se soudní mocí.
Několik žalobců proti Epsteinovi vypovědělo, že známý americký hvězdný právník Alan M. Dershowitz, který
Epsteina několikrát obhajoval, byl jedním z pachatelů.
Maria Farmerová doslova označila Dershowitze za spolupachatele.
Virginia Roberts Guiffreová - hlavní žalobkyně v Epsteinově případu - zažalovala právníka v roce
2019 za sexuální zneužívání a hanobení charakteru.
Dershowitz poté podal protižalobu pro urážku na cti a úmyslné způsobení citové újmy.
Dodnes důrazně popírá, že by měl sexuální kontakt s nezletilými.
Tvrzení, že právník zneužíval Virginii Roberts Guiffreovou jako nezletilou, soudce dokonce vyškrtl ze spisu.
Dershowitz zůstal nepotrestán, přestože ho několik žen usvědčilo.
Uváděly, že je jako nezletilé sexuálně zneužíval nebo znásilňoval.
Spolu s několika žalobci také aktivně vyhledával kompromitující informace a předával je hlavnímu vyšetřovateli.
Tvrdil například, že Virginia Roberts Guiffreová je známá prostitutka a lhářka.
Právě ona, která byla podle vlastního vyjádření jako nezletilá nucena Epsteinem a Dershowitzem k prostituci!
Mediální a právní tlak na Virginii Roberts Guiffreovou nakonec vedl k tomu, že ustoupila a obvinění proti Dershowitzovi stáhla.
V roce 2019 Epsteina u soudu již podruhé zastupoval Alan Dershowitz.
Epstein byl již v roce 2008 obviněn ze znásilňování nezletilých a nucení k prostituci, za což by si za
normálních okolností musel odpykat doživotní trest(!).
Místo toho Jay Levkowitz, další vysoce placený hvězdný právník z Dershowitzova týmu sedmi právníků, vyjednal mimosoudní
vyrovnání s federálním prokurátorem Floridy Alexanderem Acostou.
Na základě této dohody dostal Epstein zcela nepřiměřený trest odnětí svobody v délce 18 měsíců namísto doživotí.
Z tohoto trestu si musel odpykat pouze 13 měsíců.
Byl ubytován v soukromém křídle věznice a každý den měl až 12 hodin volna, aby mohl chodit do své kanceláře.
Prokurátor Acosta a tým právníků vedený Levkowitzem a Dershowitzem jsou proto zodpovědní za to, že si Epstein po procesu v
roce 2008 musel odpykat pouze 13 měsíců místo doživotního vězení.
Jen tak mohl Epstein pokračovat v provozování kruhu znásilňovačů dětí až do roku 2019.
Díky této dohodě navíc Epstein v roce 2008 unikl federální žalobě, což ho zachránilo před dalším vyšetřováním.
Vzniká podezření, že skutečnost, že nebyly vyšetřeny další podrobnosti Epsteinova skandálu, byla jistě příznivá
pro odpovědné osoby v justici a prominentní pachatele.
Prokurátor Acosta byl později za Trumpa povýšen na ministra práce.
Byla to odměna za jeho vstřícné chování při ochraně pachatelů a utajování skutečného rozsahu skandálu?
Novinářka Julie K. Brownová z amerického deníku Miami Herald se od policistů dozvěděla, že jim na pokyn
vyšších orgánů nebylo umožněno Epsteina řádně vyšetřit.
Prozkoumala soudní spisy a nakonec v listopadu 2018 zveřejnila seriál o Epsteinových zločinech.
Jako jediná zveřejnila celý rozsah obvinění.
Celou věc opravdu nikdo nesledoval, řekl novinář.
Dokonce ani FBI , jeden z nejvyšších orgánů činných v trestním řízení v USA, Epsteina nestíhal, ačkoli podle Epsteinovy oběti
Marie Farmerové byl o obchodování s nezletilými dobře informován.
FBI rovněž věděla, že Maria Farmerová a její sestra Annie se staly oběťmi Epsteinova obchodu se sexem již v roce 1996.
Podle Marie Farmerové FBI přesně věděla, kdo je do případu zapojen a že Epstein
provozuje vyděračský systém s dětskou pornografií.
Přesto nebylo proti Epsteinovi podniknuto žádné opatření.
Na základě dostupných důkazů měla FBI povinnost uvěznit Epsteina na doživotí. To se však nestalo.
Prozatímní závěr:
Případ Epstein ukazuje, že soudní a vyšetřovací orgány zavíraly oči, což vedlo k dlouholetému utrpení mnoha mladých dívek.
Bohužel se toho příliš nezměnilo.
Jeho komplic Ghislaine Maxwell byl nyní odsouzen k 20 letům vězení.
Soudkyně Alison Nathanová však v tomto procesu nepřipustila žádné důkazy obsahující jména případných
dalších spolupachatelů, spolupachatelek nebo příjemců.
Letový deník Lolita Expressu , kterým celebrity létaly na Epsteinův ostrov, nebo Maxwellova Černá kniha musely
být soudu předloženy s převážně začerněnými stránkami.
S výjimkou Maxwella zůstávají všichni ostatní významní pachatelé na svobodě.
2. Německo: Sachsensumpf
- Zatajil justiční systém zločiny a skupinu pachatelů?
Sachsensumpf je název aféry, která se týká zapojení vysoce postavených osobností v Sasku do nucené prostituce nezletilých.
Mandy Koppová, která byla v té době nezletilá, vznesla jako svědkyně závažná obvinění proti těmto vysoce postaveným osobám.
V roce 1989 ji rodinné problémy přivedly do nevěstince pro nezletilé Jasmin v Lipsku.
Tam byla spolu s dalšími dívkami několik let těžce fyzicky týrána, znásilňována a mučena.
V roce 1993 se události v nevěstinci Jasmin staly známými jako aféra Sachsensumpf a nevěstinec byl přepaden.
Při policejním výslechu Mandy Koppová uvedla několik svých trýznitelů:
Jsou mezi nimi renomovaní lipští soudci, advokáti, policisté a realitní agenti.
Podle Mandy byl jedním z násilníků i soudce, který procesu předsedal.
Tento soudce odsoudil provozovatele nevěstince k mírnému trestu odnětí svobody v délce čtyř let a dvou měsíců.
Majitel nevěstince později vypověděl, že byl potrestán mírněji jen proto, že neprozradil
jména pachatelů v jeho nevěstinci pro nezletilé.
To je dalším důkazem provázanosti justičního systému s pachateli pedokriminálních trestných činů.
Mandy Koppová a její spolutrpitelé byli před rokem 2009 vyslechnuti ještě dvakrát a opět na fotografiích
označili dva vysoce postavené právníky za násilníky.
Drážďanské státní zastupitelství ani saský vyšetřovací výbor však nereagovaly.
Místo toho zveřejňují jméno a bydliště oběti.
Mandy Koppová byla identifikovanými pachateli obviněna z pomluvy.
V obavě o svůj život a z dalších soudních procesů neprozradila, co věděla.
V listopadu 2012 byl soudní proces odročen poté, co se Mandy čtvrtý den procesu po sedmi hodinách slyšení nervově zhroutila.
Krátce poté, 28. ledna 2013, byly kruté činy promlčeny.
Tomuto promlčení však bylo možné zabránit. Mandy Koppová totiž nebyla ve svém prohlášení osamocená.
Saský Úřad na ochranu ústavy také vyšetřoval prostředí červených luceren a v roce 2005 předal saskému
ministru vnitra Thomasi de Maizièrovi výbušný materiál.
Podle zprávy byli lipští soudci a státní zástupci podezřelí z toho, že se spolčili se
zločinci a sami se podíleli na zneužívání dětí.
Jména pachatelů byla Úřadu pro ochranu ústavy známa.
Úřad pro ochranu ústavy rovněž informoval, že prostředí červených luceren vydíralo státní
zastupitelství tímto usvědčujícím materiálem.
Na oplátku dotyční policisté varovali před razií, bránili vyšetřování a ovlivňovali soudní procesy.
De Maizière však jako nejvyšší orgán neinformoval ani parlament, ani příslušné orgány činné v trestním řízení.
Později byl proto obviněn z maření výkonu spravedlnosti.
Později však bylo vyšetřování zastaveno a Sachsensumpf byl označen za horký vzduch a konspirační teorii.
Existence zločinecké sítě byla popřena.
Napadeni byli dva vedoucí vyšetřovatelé z policie a Úřadu na ochranu ústavy.
Hlavní vyšetřovatel kriminálního oddělení pro oblast organizovaného zločinu Georg Wehling byl z
pochybných důvodů suspendován přímo ministrem vnitra.
Simone Skrochová, dříve Hennecková, tehdejší šéfka Úřadu na ochranu ústavy, která již v předchozím zaměstnání
státní zástupkyně rozbila kruh pedofilů, byla rovněž vystavena mnohaletému kárnému a vyšetřovacímu řízení.
Oba byli obviněni, ale po dlouhém soudním procesu byli v hlavních bodech zproštěni viny.
Naproti tomu Thomas De Maizière se během své kariéry dostal na různé posty federálního ministra.
Totéž jsme viděli už v případu Epstein, kdy byl Alexander Acosta, státní zástupce, který
chránil pachatele, povýšen Trumpem na ministra práce.
Je to další příklad toho, že soudní moc rázně zakročuje proti oznamovatelům, zatímco skuteční
zločinci zůstávají nepotrestáni a krytí je podporováno?
3. chránila rakouská justice pedokriminálního herce Floriana Teichtmeistera?
Velmi mírný rozsudek nad rakouským hercem a zednářem Velké lóže Rakouska Florianem
Teichtmeisterem vyvolal v roce 2023 značný rozruch.
Teichtmeister byl zřejmě natolik přesvědčen o zednářství, že si na svém pozemku dokonce postavil chrám.
Před soudem stanul proto, že u něj bylo nalezeno velké množství drog a že shromáždil 76 000 souborů s dětskou pornografií.
Mnohé z nich upravil, opatřil poznámkami nebo sestavil do koláží.
Ve svých komentářích popsal nejhorší představy násilí, které si představoval, jak páchá na dětech.
Jeho fantazie neznala mezí - od bičování, mučení a hrůzného znásilnění až po smrt.
Státní zastupitelství zařadilo Teichtmeistera na stupnici nebezpečnosti do druhého nejvyššího stupně 9 z 10.
Navzdory vysokému riziku, které představoval, a navzdory skutečnosti, že dětem bylo ublíženo v tisících a tisících případů
a že Teichtmeister byl spoluviníkem jako spotřebitel, byl odsouzen pouze k podmíněnému trestu odnětí
svobody na dva roky pod podmínkou, že se podrobí léčbě.
Takže za své přestupky nemusí jít do vězení ani na jediný den.
Nejen zcela nevhodný rozsudek, ale i chování osob, které se na procesu podílely, vyvolává velké otázky.
Nebylo vyšetřeno, pro koho se Teichtmeister ke spisům vyjadřoval, ani zda byl součástí nějaké sítě.
Podle pozorovatelů procesu nebyly obžalovanému kladeny žádné kritické otázky a obžaloba
ani soudce nepokládali svědkům žádné otázky.
Báli se, že budou odhaleny další významné osobnosti?
Nikdy se nevyšetřilo, zda své násilnické fantazie skutečně realizoval.
Stalo se tak navzdory jasným indiciím, jako je například nákupní seznam, který byl u něj nalezen a který se týkal
nákupu dívčího oblečení a sadomasochistických předmětů.
Soudce Stefan Apostol vyjádřil lítost nad Teichtmeisterovou společenskou ostrakizací a demonstrace proti němu
použil jako důvod pro přiznání polehčujících okolností.
Poněkud pasivní státní zástupkyně Julia Kalmarová až do ukončení dokazování zatajila důležité podrobnosti.
Přestože je Teichtmeisterová vysoce nebezpečná, rozhodla se proti rozsudku neodvolat.
Přizvaný soudní znalec, Prof. Dr. Peter Hofmann, se rovněž vyslovil výrazně ve prospěch
obžalovaného a zlehčoval jeho nebezpečnost.
Hofmann vzbudil pozornost již v dřívějších procesech se zneužíváním, když vypracovával podivné znalecké
posudky ve prospěch obviněných a zlehčoval zločiny.
Jednou řekl následující: Polovina postižených dětí se dokáže dobře vyrovnat s pedofilním zneužíváním.
Zařadí si je do svého životopisu a nerozvine se u nich posttraumatická stresová porucha.
Byla to náhoda, že byl vybrán jako soudní znalec pro tento proces?
Prozatímní závěr:
Rozsudek a podivné chování znalce, soudce a státního zástupce vyvolávají otázky.
Byl Teichtmeister jemně dotýkán, aby neodhalil další spolupachatele?
Zachránily ho jeho zednářské vazby před vězením?
Podle hesla, kterým se noviny Der Standard už v souvislosti se svobodnými zednáři příznačně titulují: Bratři drží při sobě?
4. Nizozemsko a Belgie: Případ Zandvoortu
Zandvoortský kroužek dětského porna je pojmenován podle nizozemského přímořského letoviska Zandvoort, kde
dva z hlavních pachatelů provozovali videopůjčovnu.
Nejhorší zločiny byly spáchány v tomto sdružení násilníků na dětech.
Když byl případ v roce 1998 odhalen, byly zabaveny stovky filmů, na nichž byly znásilňovány děti a dokonce i kojenci.
Na jachtě jednoho z pachatelů se konaly sexuální večírky s elitou, na nichž se natáčela tzv. snuff videa, v
nichž byly před kamerou zneužívány a k smrti mučeny děti.
Jedním z dětí, které v důsledku toho zemřely, byl 13letý Manuel Schadwald, který byl unesen z Berlína a předtím
byl nucen k prostituci v dětském nevěstinci v Rotterdamu.
Klíčovou roli při odhalení případu sehrála belgická skupina na pomoc občanským právům Werkgroep
Morkhoven a její zakladatel a vedoucí Marcel Vervloesem.
Skupině unikla videa, na kterých muži provozují sex s dětmi.
Předali je policii. Belgická policie však pět let nereagovala.
Ministr spravedlnosti v roce 1997 prohlásil, že žádný pedofilní gang neexistuje, a později se ukázalo, že
muž na videozáznamu je příbuzný belgických politiků.
Vzhledem k nečinnosti policie zahájil Vervloesem vlastní vyšetřování a podařilo se mu navázat
kontakt s jedním z pachatelů a získat si jeho důvěru.
Tento pachatel byl však krátce poté zavražděn.
Vervloesemu se však podařilo vloupáním do jeho domu získat tisíce souborů s pornografickým a někdy i sadistickým obsahem.
Poté je předal tisku a státnímu zastupitelství.
Sedm CD-ROMů s důkazy, které Werkgroep Morkhoven předal generálnímu prokurátorovi
soudu v Antverpách, však beze stopy zmizelo.
Vervloesem také zabavil více než 3 000 dokumentů s adresami zákazníků a fakturami, z nichž je zřejmé, že
skupina obchodující s dětskou pornografií působila po celém světě, včetně Německa, USA a Izraele.
Díky svému vyšetřování se však Vervloesem sám stal terčem justičního systému.
Byl obviněn ze zneužívání dětí a odsouzen k několika letům vězení.
Po dvou letech strávených v belgických věznicích byl v roce 2010 propuštěn za následujících podmínek:
1) Dostal zákaz kontaktovat tisk a pokračovat v řešení pedokriminálních případů.
2) Nesměl se účastnit aktivit organizací bojujících proti zneužívání dětí ani se stýkat se svými
přáteli z Werkgroep Morkhoven, kteří ho během pobytu ve vězení každý týden věrně navštěvovali.
Není překvapivé, že si soudní moc klade takové podmínky?
Byl to pokus umlčet nepohodlného oznamovatele?
A - byla justice napojena na pachatele, když se snažila zabránit vyřešení těchto případů?
Média se však také velmi snažila zničit Vervloesemovu pověst a vykreslit ho jako pedofila.
5. Francie: Aktivisté Janett Seemannová a Stan Maillaud informují o zapojení francouzského soudnictví
do případů organizovaného zneužívání a vražd dětí.
Německá aktivistka Janett Seemannová již v Německu vedla kampaň proti zmizení mnoha dětí v pedokriminálních sítích.
Za tímto účelem vytvořila například dvě videozprávy: Jedno z nich bylo určeno tehdejšímu papeži Benediktu
XVI. a druhé bývalé německé kancléřce Angele Merkelové.
Později se spojila se Stanem Maillaudem, francouzským aktivistou a bývalým četníkem.
Jako tým se zabývali zejména případy organizovaného zneužívání dětí, do kterých byl zapojen francouzský soudní systém.
Stan Maillaud označil soudní postupy a opatření, které zkoumal, nejen za nezákonné, ale i za zločinné.
Tyto rozsudky nebyly vyneseny ve jménu lidu, ale ve jménu zločinné okultní moci, řekl Maillaud.
Spolu s Janett Seemannovou vyšetřovali ve Francii řadu případů, kdy příslušníci justice, jako jsou policisté, advokáti,
soudci a státní zástupci, spolupracovali s vybranými psychiatry.
Vzor byl vždy stejný:
Jakmile bylo nahlášeno sexuální zneužívání dětí jejich matkami, soudní systém začal jednat.
Nikoli však - jak by se dalo očekávat - na ochranu zneužívaných dětí a na postavení pachatelů před soud.
Ne, naopak: matky a jejich týrané děti byly vystaveny policejnímu a soudnímu teroru.
Proti chránícím příbuzným bylo vedeno nezákonné řízení, byli uvězněni a umístěni na psychiatrická oddělení.
V mnoha případech nemohly matky udělat nic, aby své děti před násilníky ochránily.
V několika případech jim byla dokonce odebrána vazba.
Po celá léta museli bezmocně snášet, jak jsou jejich děti v péči trýznitelů.
V rozhovorech, které Stan Maillaud vedl s dotyčnými matkami, se konkrétně zmiňují o jménech a
nezákonném chování soudců, kteří se na případech podíleli.
Podle svědků se jedná i o velmi závažné zločiny, jako je natáčení vražd dětí za účelem natáčení snuff videí.
Svědci hovoří také o větších setkáních, na kterých byly děti zneužívány nebo znásilňovány několika osobami.
Existují také svědecké výpovědi, podle nichž docházelo ke zneužívání dětí bývalým
francouzským prezidentem a několika ministry.
Angažovanost Maillauda a Seemanna vedla k tomu, že se i tito dva aktivisté stali terčem útoku policie a justice.
Byli pronásledováni policií, dočasně zadrženi na základě nezákonných obvinění a podrobeni nelidským výslechovým metodám.
Byli odsouzeni v médiích a nakonec dokonce uprchli do Venezuely.
Stana Maillauda tam vypátral Interpol a převezl ho do Francie, kde si musel odpykat trest odnětí svobody.
Mimo jiné byl obviněn z únosu dítěte.
Faktem je, že Stan Maillaud pomohl matce, která byla zbavena péče, dostat dítě do bezpečí,
protože bylo zneužíváno - mimo jiné - vlastním otcem.
Státní zástupce odpovědný za Maillaudovo uvěznění byl podle svědků jedním z pachatelů zneužití.
Prozatímní závěr:
Vyšetřování Seemanna a Maillauda také ukazují, že odpovědné osoby v justici chrání pachatele a vyloženě
útočí na oběti, příbuzné obětí a samotné aktivisty.
6. Belgie: Marc Dutroux a úloha belgického soudnictví
Případ Marca Dutrouxe je pravděpodobně nejznámějším případem únosu, týrání, mučení, incestu a infanticidy v Evropě.
Dutroux stanul dvakrát před soudem.
V roce 1989 byl odsouzen na 13,5 roku vězení za pět případů pohlavního zneužívání, ale nemusel si odsedět ani třetinu.
Když byl v roce 1996 znovu zatčen, byl obviněn z únosu šesti dívek v dětském a mladistvém věku, jejich sexuálního zneužívání
a zavírání do sklepní kobky jednoho z domů jako zvířat.
Čtyři z nich zemřeli v mučivém zajetí.
Velkou kontroverzi v Dutrouxově případu vyvolala otázka, zda byl zvrhlým osamělým pachatelem, nebo zda byl
zároveň subdodavatelem mnohem větší sítě mocných mužů.
Jaké byly indicie a důkazy, že Dutroux jednal jménem sítě?
1. jeho vlastní prohlášení:
V roce 2002 Dutroux v rozhovoru ve vězení řekl, že skutečně existovala síť s mnoha kriminálními důsledky.
Dívky tu nebyly jen pro něj samotného, ale i pro ostatní.
2. jeho finanční situace:
Dutroux, nezaměstnaný příjemce sociálních dávek, vlastnil pět domů, pravidelně nakupoval akcie a měl
několik bankovních účtů, na nichž byly v době únosu dívek uloženy vysoké částky v hotovosti.
Kdyby Dutroux děti zneužíval jen sám, nevydělal by na tom.
3. výpovědi svědků:
Přeživší Regina Loufová také uvedla, že Marc Dutroux nejednal jako individuální pachatel, ale že spoluobviněný
bruselský podnikatel Michel Nihoul organizoval sexuální večírky s dětmi, které obstaral Dutroux.
Michel Nihoul si u Marca Dutrouxe objednával děti ve věku 12 až 14 let na pedofilní večírky, uvedla.
Sám Dutroux také vypověděl, že Nihoul se těšil ochraně shora.
Muž měl kontakty na bruselskou smetánku , včetně mnoha zákazníků příslušných sado-maso večírků.
4. vyšetřování vyšetřujícího soudce Jeana-Marca Connerotta:
Sledoval stopy, které ukazovaly na síť.
Zřídil telefonní číslo, na kterém mohli občané anonymně poskytovat informace o případu Dutroux.
Na vyšetřovatele se sesypala lavina informací.
Patřily mezi ně i výpovědi několika mladých žen, které pronesly neuvěřitelné výroky:
Věděli o sexuálních večírcích z počátku 80. let v nejlepších kruzích, kde byly mučeny a zabíjeny děti.
Nihoul a Dutroux byli také viděni. Dokonce i belgický král Albert II. byl zmiňován jako návštěvník těchto hrůzných večírků.
Prozatímní závěr:
Bylo by naprosto samozřejmé sledovat mnoho stop, které ukazují na síť.
Pokud se však podíváte na činnost soudních a bezpečnostních orgánů, zjistíte, že bylo učiněno vše pro to,
aby se zabránilo vyšetřování sítě a Dutroux mohl být prezentován jako osamělý pachatel:
Policie neprověřila řadu stop, včetně výpovědí svědků nebo videozáznamů, které byly
zabaveny v Dutrouxově domě a nebyly analyzovány.
Další důkazy byly ukradeny nebo jednoduše zmizely.
Zahájení procesu se značně zpozdilo.
Trvalo celých 7,5 roku, než byl Dutroux a tři spoluobvinění postaveni před soud.
Během této doby však záhadně zemřelo nejméně 27 svědků.
Většina z nich chtěla vypovídat o souvislostech, které odůvodňovaly podezření, že Marc Dutroux nebyl osamělým
pachatelem, ale že kolem něj existovala síť kompliců.
Okolnosti, které vedly ke smrti těchto 27 svědků, byly buď vyšetřeny zcela nedostatečně, nebo nebyly vyšetřeny vůbec.
Přeživší Regina Loufová byla svědkem asi 60 vražd a dokonce dokázala vyjmenovat 35 obětí.
Dokázala také pojmenovat pachatele, trestné činy a místa činu.
Po psychologickém vyšetření znalci potvrdili, že byla v dětství masivně sexuálně zneužívána.
Přesto se jejich stopami nikdo nezabýval a belgická prokuratura označila jejich výpovědi za
neuvěřitelné a tvrdila, že jsou čistě smyšlené.
Státní zástupce poté nechal spis s jejími svědeckými výpověďmi uzavřít.
Vyšetřující soudce Jean-Marc Connerotte, který zkoumal stopy, jež ukazovaly na síť, byl z případu odvolán.
Byl zaujatý, protože se zúčastnil charitativní akce pro dvě ze zavražděných dívek.
Toto chabé zdůvodnění vyvolalo bouři protestů mezi belgickým obyvatelstvem.
Na soudní systém to však neudělalo dojem.
Vyšetřující soudce, který nastoupil po Connerottovi, Jacques Langlois, byl jednou z
klíčových postav, které potlačily tezi o síti.
Přerušil veškerá pátrání po možných sponzorech.
Po letech vyšlo najevo, že Langlois do řízení nezahrnul výpovědi více než 600 (!) svědků.
Všechna svědectví o síti byla držena pod zámkem.
Příslušní vyšetřovatelé byli přeloženi na jaře 1997.
Spisy se všemi ověřitelnými stopami, jmény a podezřelými byly uzavřeny v roce 1998.
Ministr spravedlnosti Marc Verwilghen a státní zástupce Michel Bourlet později uvedli, že opakovaně vyzývali k novému vyšetřování
- ale bez úspěchu, protože Langlois vyšetřování blokoval.
Vedle Langloise hraje rozhodující roli také ministr spravedlnosti Melchior Wathelet.
Wathelet, který byl podle obětí sám organizátorem a účastníkem dětských sexuálních večírků, překvapivě omilostnil
Dutrouxe po necelé třetině prvního trestu odnětí svobody.
Je tedy částečně zodpovědný za to, že Dutroux mohl po propuštění unést, znásilnit a zabít několik mladých dívek.
Katastrofálně chybné rozhodnutí udělit Dutrouxovi milost však nemělo pro Watheletovu kariéru žádné negativní důsledky - naopak:
V letech 1995-2003 byl soudcem Evropského soudního dvora a v letech 2012-2018 evropským hlavním žalobcem.
Závěr: Hlavní síly v justici a vyšetřovací orgány zjevně udělaly vše pro to, aby případ Dutroux nebyl skutečně
vyřešen, což naznačuje, že samy byly součástí těchto sítí nebo na ně byl přinejmenším vyvíjen nátlak.
Zapojení justice je podloženo svědectvím Reginy Louf, která přežila.
Později poznala účastníky pedofilních sexuálních večírků na novinových fotografiích a v
televizi, kde musela ochotně obsluhovat své klienty.
Podle jejich výpovědí byli všichni známí jako velmi čestní členové společnosti, včetně politiků, manažerů,
průmyslníků a dokonce i právníků a soudních úředníků.
V jedné z vyšetřujících soudkyň, která vypovídala v televizi o případu Dutroux, dokonce poznala jednoho
ze spolupachatelů rituální vraždy jednoho z dětí, které porodila během svého zajetí.
Po tomto usvědčujícím prohlášení Reginy Loufové byla prohlášena za nepříčetnou a řízení
proti Michelu Nihoulovi bylo zcela zastaveno.
Učinil tak sám vyšetřující soudce, který byl podle ní jedním z vrahů jejího dítěte.
7. Švýcarsko: Případ Nathalie a zapojení švýcarských soudců do zneužívání dětí, obchodování s lidmi a satanistických obětí.
Případ Nathalie je ve švýcarských médiích diskutován již několik let.
Například server Blick.ch v roce 2020 informoval o sexuálním a satanistickém rituálním
zneužívání tehdy osmileté dívky jejím vlastním otcem.
Dívka sama také uvedla, že ji její otec poskytl dalším pachatelům.
Byla také svědkem týrání a krutého mučení jiných dětí a dospělých.
Byla svědkem obchodu s lidmi, orgány a adrenochromem a byla svědkem satanistických obětí.
K tomu docházelo mimo jiné na rituálních místech a ve skrytých podzemních tunelech.
Nathaliiny výpovědi se shodují s nesčetnými dalšími výpověďmi, které Kla.TV tematizovala
v dokumentárních filmech Krvavá sekta I a II.
Také v případě Nathalie existují jasné vazby mezi justičním systémem a sítí pachatelů.
Některé osoby ze švýcarského soudního systému Nathalie dokonce označila za pachatele.
V průběhu přípravného trestního řízení proti otci poznala několik pachatelů zneužívání, vyššího soudce, dva státní zástupce a
několik policistů, kteří provedli domovní prohlídku u Nathalie.
Nathalie během řízení opakovaně vypověděla, že tyto osoby již zná.
Zúčastnili se obřadů týrání a zabíjení, na které je vzal jejich otec.
Například bývalý vedoucí služby ochrany dětí a dospělých (KES) v příslušném sociálním regionu byl
Nathalií rozpoznán a označen za násilníka a vraha dětí.
Nathalie uvedla, že viděla, jak tento vůdce KES přináší na schůzky děti a podílí se na jejich zabíjení.
KESB, která je nadřízená KES, přidělila Nathalii dětského právníka, který ji také označil za pachatelku.
Tento právník s Nathalií ani s její matkou ani jednou nepromluvil.
S Nathalií se osobně nestýkala, ale o to více s právníkem jejího otce, kterého Nathalie obvinila ze zneužívání.
Probírala s ním, jak by se Nathalie dala nejlépe znevěrohodnit prostřednictvím znaleckých posudků.
Zjevně usilovala o to, aby Nathaliina matka byla zbavena opatrovnictví.
Tento postup se právně označuje jako zrada klienta.
KESB byla o těchto událostech informována.
Redakce o tom podala písemný důkaz.
Vyšší soudce, který měl případ na starosti, ovlivnil právníka Nathaliiny matky.
Měl by ji přesvědčit, aby stáhla obvinění proti Nathaliinu otci.
Advokát matky Nathalie poté podal žádost o námitku podjatosti tohoto vyššího soudce, které však zatím nebylo vyhověno.
KESB přidělila Nathalii nejen právníka, který byl podle Nathalie jedním z pachatelů.
Nařídila také, aby dívka navštívila staršího psychiatra, který rovněž uznal Nathalii za pachatelku.
O náhodě zde již nelze hovořit.
Nathalie uvedla, že jí psychiatr během výslechů dával elektrické šoky.
To pro ni bylo velmi mučivé. Nathalie byla během rozhovorů sama.
Její matka nesměla být výslechu přítomna.
Nathalie opakovaně hovoří o tom, že úřady a lidé, kteří se podílejí na vyšetřování
jejího případu, jsou součástí skupiny pachatelů.
Probíhající řízení opakovaně ukázalo, že zmíněné osoby rozhodně neměly zájem na nestranném
vyšetřování, ale naopak na ututlání případu Nathalie.
Naprosto skandální a znepokojující je skutečnost, že nikoli otec obviněný ze zneužívání, ale zcela nevinná
Nathaliina matka byla na jeden den vzata do přísné vazby.
Tam ji 24 hodin drželi ve studené cele se zapáchajícím přístavkem, aby ji po několika hodinách výslechů propustili.
Tento postup státního zastupitelství, které má případ na starosti, lze pravděpodobně označit pouze za
vyčerpávající taktiku, která má matku Nathalie unavit a odradit.
Balz Bruder, kritický reportér listu Solothurner Zeitung, měl odvahu odhalit všechny tyto vzájemné vazby mezi
KESB, státním zastupitelstvím a dětskými a dorostovými psychiatry a zveřejnit je ve svých článcích.
Tento hlavní reportér solothurnských novin, který psal o Nathaliině případu, byl nalezen mrtvý v kaluži krve
poté, co byly zveřejněny jeho kritické novinové zprávy.
Okolnosti záhadné smrti 53letého obětavého reportéra nebyly nikdy zveřejněny.
Připomíná to případ Dutroux, v němž bylo 27 svědků, kteří chtěli vypovídat o těchto
souvislostech, rovněž záhadně odstraněno z místa činu.
Aby se to v případu Natalie a v dalších případech neopakovalo a aby se trestné činy nemohly zakrýt,
přijali již oběti a oznamovatelé preventivní opatření.
Pro případ, že by se jim něco stalo, si již několikrát zkopírovali všechny důkazy a uložili je pod zámek
na různých místech po celém světě - dokud se těchto zločinů nezhostí prokazatelně nestranná justice.
Závěr: Příklady uvedené v tomto programu jsou jen špičkou ledovce.
Podle svědků se utrpení obětí i krutost jejich trýznitelů zdají být bezmezné.
Pokud se obětem podaří z těchto kruhů uniknout a tyto trestné činy nahlásit, opakovaně dochází k situaci,
která je pro oběti velmi traumatizující, kdy justiční systém chrání pachatele a útočí na oběti.
Téměř ve všech těchto případech existují jasné indicie, že se jedná o rozsáhlou nadnárodní síť, do níž
jsou zapojeni vysoce postavení členové naší společnosti.
Téměř ve všech případech se také opakuje, že tito významní úředníci a rozhodující
činitelé byli při zneužívání dětí natáčeni.
Díky tomu jsou náchylní k vydírání a poddajní kruhům, které tyto sítě ovládají, a mohou si tak vynutit
rozhodnutí ve svůj prospěch i u politiků a soudců.
To také vysvětluje, proč jsou speciální jednotky vždy první, kdo zabaví dětský pornografický materiál, když je objeven.
Žádný z důkazů není zveřejněn, ale zůstává pod zámkem.
Lze předpokládat, že to je jedna z příčin právního úpadku, na který podrobně upozornil Ivo Sasek ve svém vystoupení na 19. AZK.
Nyní, když jsou důležité části politiky a soudnictví zjevně v područí této sítě, je o to důležitější
obnovit média jako čtvrtou moc, která byla doposud také ovládaná tímto zkorumpovaným systémem.
Proto vás žádáme, abyste o tomto pořadu informovali a stali se součástí sítě Kla.TV, aby se na tyto justiční
skandály dostalo světlo a tito zločinci se mohli dostat pod stále větší kontrolu pozorné veřejnosti.
Všechny tyto případy naznačují, že se dříve či později nevyhneme právním demokratickým procesům, které by zmocnily
nestranné právní orgány k řešení těchto extrémních případů.
Tento dokument však nemá vyvolat dojem, že se na těchto zločinech podílejí všichni policisté, soudci a soudní úředníci.
Mnozí z nich plní svůj důležitý úkol z celého srdce a skutečně jim jde o spravedlnost.
Rádi bychom se proto obrátili zejména na vás, kteří upřímně sloužíte společnosti:
Nebojte se osobně vyšetřovat tyto hrozné excesy ve vlastních řadách, seznamte s nimi veřejnost a neúnavně je řešte.
Jen tak lze zabránit dalšímu podkopávání a vážnému poškozování našeho ústavního státu a tím i demokracie.
Ujali jste se svého úkolu zajistit spravedlnost!
Spojte se, projevte odvahu, zveřejněte to a jednou provždy skoncujte s tímto zneužíváním moci!