Ingenting for svake nerver
Epstein, Dutroux, Teichtmeister – navn som representerer de mest forferdelige forbrytelsene mot barn.
Var de egentlig bare individuelle gjerningsmenn – eller er det globale pedokriminale nettverk som fortsatt er aktive her?
Hvilken rolle spiller rettsvesenet?
Er det sant at utallige vitner hevder at dommere, påtalemyndigheter og etterforskere ikke bare dekker
over disse forbrytelsene, men selv er involvert i dem?
Kla.TV avslører sjokkerende ting.
USA, Tyskland, Østerrike, Nederland, Belgia, Frankrike, Sveits:
Rettssystemets sammenfiltring i saker om de alvorligste barnemishandlingene og drapene i syv land undersøkes.
Introduksjon: : Jeg gir det til alle skriftlig. Det verste, mest perverse barnemishandlingen jeg noen
gang har sett og beskrevet i mitt liv, av ofrene selv,
de verste, mest perverse gjerningsmennene var påtalemyndigheten og dommerne selv.
Jeg er seriøs. De mest perverse gjerningsmennene jeg har sett i mitt liv var påtalemyndigheter og dommere.
Og ingen tar grep mot disse menneskene.
Og du aner ikke hva som skjer når du sier det høyt som varsler.
Og spesielt med disse rituelle overgrepsofrene, små barn og spedbarn og babyer og barna blir ofte dopet før de blir drept.
Og det er det jeg trekker frem, jeg har i årevis sagt at jeg har en begrunnet mistanke om at vi har
organisert kriminalitet innenfor rettssystemet her.
Og det er derfor jeg sier, jeg skal skrive det til alle, de verste gjerningsmennene er i rettssystemet.
Og hvis noe skulle skje med meg, så kan du regne det jeg sa som en vitneforklaring, som en edsforklaring.
Dorothea Thuls engasjement og hennes uttalelse fikk alvorlige konsekvenser:
Din medisinske kollega Dr. Jette Limberg-Diers publiserte et rop om hjelp om at barnelegen var blitt angrepet
og slått og at hun var sendt til psykiatrisk sykehus.
Førerkortet hennes ble inndratt og huset hennes ble belånt, noe som ville føre til at huset ble tvangsfestet.
Straffesiktelser ble reist mot henne for nettfornærmelser.
Ifølge hennes Telegram-kanal ble hun i 2021 dømt til ni måneders fengsel med en betinget dom på tre år.
Dr. Dorothea Thul kollapset i rettssalen.
april 2023 ble hun varetektsfengslet for oppvigleri.
Siden den gang har hun forsvunnet fra stedet, ingen vet hvor hun er eller hvordan hun har det.
Hvorfor blir Dr. Dr. angrepet med så stor kraft? Thul fortsatte?
Kan det ha noe å gjøre med utsagnet ditt om at de verste gjerningsmennene er seg selv i rettssystemet?
Er det bevis for at rettsvesenet er involvert i pedokriminelle nettverk?
Kla.TV undersøkte disse spørsmålene og kom faktisk over skremmende avgrunner.
Et stort antall overlevende og vitner fra organisert seksuell og rituell vold har vitnet om at høytstående
dommere, påtalemyndigheter, advokater og politifolk er involvert i disse forbrytelsene.
En rekke av dem er selv gjerningsmenn, andre dekker de pedokriminale nettverkene, de beskytter
gjerningsmennene og forfølger vitner og aktivister.
Hør noen eksempler nedenfor.
1. USA-
Det amerikanske rettssystemets involvering i Epstein-skandalen Den amerikanske finansmannen og
sexforbryteren Jeffrey Epstein drev en sexhandelsring med mindreårige over en periode på rundt 20 år.
Ofrene rapporterer om sexhandel og seksuelle overgrep som fant sted så tidlig som i 1996.
Totalt er det minst 100 ofre.
Imidlertid er antallet urapporterte tilfeller absolutt mange ganger høyere.
Maria Farmer, et av Epsteins ofre som ble tvunget til å jobbe i resepsjonen på et gjestehus der Epstein bodde på
den tiden, observerte følgende over en årelang periode:
Fem til ti jenter ble brakt til Epstein hver dag, noe som var veldig forferdelig for barna.
Hun snakket om totalt tusenvis av jenter som ankom Epsteins eiendom.
Bare i Florida kunne 500 jenter som Maria Farmer ønsket å kontakte for å vitne mot Epstein ikke lenger bli funnet.
Hun kan ikke forstå hva som skjedde med alle jentene.
Hun har alvorlige mistanker om at de døde.
Virginia Roberts Guiffre, et annet offer for Epstein som var i hans makt i årevis, sa:
Jeg har sett hundrevis av jenter gå gjennom Jeffreys svingdør, den alltid snurrende døren hans.
Virginia Roberts Guiffre var der live da Epstein fikk 12 år gamle trillinger levert fra Frankrike av modellspeider Brunel.
Jentene ble tvunget til å engasjere seg i avvikende seksuelle handlinger med Epstein.
Epstein misbrukte og voldtok ikke bare jentene selv, men gjorde dem også tilgjengelige for kjendiser for sex.
Jentene ble fløyet kloden rundt.
Flere Epstein-ofre utpekte personer som misbrukte dem seksuelt som mindreårige.
I tillegg til Epstein anklaget Virginia Roberts Guiffre følgende personer for å ha misbrukt henne:
Prins Andrew, • stjerneadvokaten Alan Dershowitz, • hedgefondforvalteren Glenn Dubin, • politikeren Bill
Richardson, • den franske modellen Scout Jean-Luc Brunel, • AI-forsker Marvin Minsky og • hotellmilliardær Tom Pritzker.
Maria Farmer rapporterte at Donald Trump og Bill og Hillary Clinton var medsammensvorne av Jeffrey Epstein.
Hun så dem alle komme inn og ut av Epsteins hus og visste at de var en del av hele greia, sa Farmer.
Epstein opprettholdt gode forhold til rettsvesenet.
Flere saksøkere mot Epstein sa at den kjente amerikanske stjerneadvokaten Alan M. Dershowitz, som
forsvarte Epstein flere ganger, var blant gjerningsmennene.
Maria Farmer refererte bokstavelig talt til Dershowitz som en medkonspirator.
Virginia Roberts Guiffre - hovedsaksøker i Epstein-saken - saksøkte advokaten i 2019 for
seksuelle overgrep og ærekrenkelse av omdømme.
Dershowitz anla deretter en motsak for ærekrenkelse av karakter og forsettlig påføring av følelsesmessig nød.
Frem til i dag benekter han på det sterkeste at han noen gang har hatt seksuell kontakt med mindreårige.
Anklagen om at advokaten misbrukte Virginia Roberts Guiffre som mindreårig ble til og med strøket fra filene av en dommer.
Dershowitz gikk ustraffet selv om flere kvinner hadde inkriminert ham.
De uttalte at de hadde blitt seksuelt misbrukt eller voldtatt av ham som mindreårige.
Han tok også grep med flere saksøkere for å se etter diskrediterende informasjon og
videreformidle den til hovedetterforskeren.
For eksempel hevdet han at Virginia Roberts Guiffre var en kjent prostituert og løgner.
Hun, av alle mennesker, som etter eget utsagn ble tvunget til prostitusjon som mindreårig av Epstein og Dershowitz!
Media og juridisk press på Virginia Roberts Guiffre førte til at hun til slutt trakk seg
tilbake og trakk tilbake anklagen mot Dershowitz.
Epstein ble representert i rettssaker for andre gang av Alan Dershowitz i 2019.
Epstein hadde allerede i 2008 blitt anklaget for å ha voldtatt mindreårige og tvunget dem til prostitusjon, noe
han normalt ville ha måttet sone en livstidsdom for (!).
I stedet forhandlet Jay Levkowitz, en annen høyt betalt stjerneadvokat fra Dershowitzs daværende
sju-medlemmer juridiske team, et forlik utenom domstolen med Floridas føderale aktor Alexander Acosta.
Som et resultat av denne avtalen fikk Epstein en fullstendig utilstrekkelig fengselsstraff
på 18 måneder i stedet for livsvarig fengsel.
Han måtte bare sone 13 måneder av det.
Han ble innlosjert i den private fløyen av fengselet og hadde opptil 12 timer fritid hver dag for å gå til kontoret sitt.
Aktor Acosta og det juridiske teamet rundt Levkowitz og Dershowitz skal derfor holdes ansvarlig for at Epstein bare måtte sone
13 måneder i stedet for livstidsdommen etter rettssaken i 2008.
Dette var den eneste måten Epstein var i stand til å fortsette å drive barnevoldtektsringen til 2019.
tillegg tillot avtalen Epstein å unngå føderal rettsforfølgelse i 2008, noe som igjen beskyttet ham mot videre etterforskning.
Mistanken er at de ansvarlige i rettsvesenet og de fremtredende gjerningsmennene var ganske fornøyde med at
flere detaljer om Epstein-skandalen ikke ble etterforsket.
riksadvokat Acosta ble senere forfremmet til arbeidsminister under Trump.
Var dette en belønning for hans samarbeidende oppførsel for å beskytte
gjerningsmennene og holde skandalens sanne omfang skjult?
Journalist Julie K. Brown fra den amerikanske avisen Miami Herald fikk vite fra politifolk at de ikke hadde lov til å etterforske
Epstein ordentlig etter ordre fra høyere myndigheter.
Hun så på rettsprotokoller og publiserte til slutt en serie om Epsteins forbrytelser i november 2018.
Hun var den eneste som offentliggjorde hele omfanget av anklagene.
Det var egentlig ingen som fulgte med på det hele, sa journalisten.
FBI , et av de høyeste rettshåndhevelsesbyråene i USA, tiltalte heller ikke Epstein, selv om det ifølge til
Epstein-offeret Maria Farmer var godt informert om sexhandelsringen som involverte mindreårige.
FBI visste også at Maria Farmer og hennes søster Annie allerede hadde vært ofre for Epsteins sexhandelsring i 1996.
Ifølge Maria Farmer visste FBI nøyaktig hvem som var involvert i saken, og at Epstein drev en
utpressingsplan som involverte barnepornografi.
Til tross for dette ble det ikke iverksatt tiltak mot Epstein.
Basert på de tilgjengelige bevisene, ville FBI ha hatt en plikt til å fengsle Epstein på livstid. Men det ble ikke gjort.
Midlertidig konklusjon:
Epstein-saken avslører at rettsvesenet og etterforskningsmyndighetene helt lukket øynene, noe som førte
til dype, årelange lidelser for mange unge jenter.
Dessverre har lite endret seg.
Hans medskyldige Ghislaine Maxwell er nå dømt til 20 års fengsel.
Dommer Alison Nathan tillot imidlertid ikke bevis i denne rettssaken som inkluderte navnene på andre
potensielle medskyldige, medskyldige eller begunstigede.
Flyloggene til Lolita Express , som fløy kjendisene til Epsteins øy, eller Maxwells Black Book måtte
presenteres for retten med stort sett svarte sider.
Med unntak av Maxwell forblir alle andre fremtredende gjerningsmenn på frifot.
2. Tyskland: Sachsen-sump
– Dekket rettssystemet til forbrytelsene og gruppen av gjerningsmenn?
Sachsensumpf refererer til en affære om involvering av høytstående personligheter i
Sachsen i tvungen prostitusjon av mindreårige.
Som vitne kom Mandy Kopp, som var mindreårig på den tiden, alvorlige anklager mot disse høytstående personene.
I 1989, på grunn av familieproblemer, havnet hun på Jasmin-bordellet for mindreårige i Leipzig.
Der ble hun og andre jenter grovt fysisk mishandlet, voldtatt og torturert i årevis.
I 1993 ble hendelsene i Jasmin-bordellet kjent som Sachsensumpf-saken, og bordellet ble stormet.
Under et politiavhør identifiserte Mandy Kopp flere av plageåndene hennes:
Disse inkluderer anerkjente Leipzig-dommere, advokater, politifolk og eiendomsmeglere.
Ifølge Mandy var dommeren som ledet rettssaken også en av voldtektsmennene.
Denne dommeren dømte bordelloperatøren til milde fengsel i fire år og to måneder.
Bordelleieren uttalte senere at han bare ble mildt straffet fordi han ikke røpet navnene på
gjerningsmennene i bordellet for mindreårige.
Dette er ytterligere bevis på sammenfiltringen av rettssystemet med pedo-kriminelle gjerningsmenn.
Mandy Kopp og hennes medlidende ble avhørt to ganger til frem til 2009, og igjen identifiserte de to
høytstående advokater som voldtektsmenn på bilder.
Men verken Dresden-statsadvokaten eller den saksiske etterforskningskomiteen reagerte.
I stedet offentliggjør de offerets navn og bosted.
Mandy Kopp ble deretter anmeldt av de identifiserte gjerningsmennene for ærekrenkelse.
I frykt for livet og frykt for ytterligere søksmål, røpet hun ikke all sin kunnskap.
I november 2012 ble rettssaken utsatt etter at Mandy fikk et nervøst sammenbrudd på den fjerde
dagen av rettssaken, syv timer inn i rettssaken.
Kort tid etter, 28. januar 2013, ble det slutt på de grusomme handlingene.
Imidlertid kunne denne foreldelsesfristen vært forhindret. Fordi Mandy Kopp ikke var alene med uttalelsen sin.
Det saksiske kontoret for beskyttelse av grunnloven hadde også undersøkt red light district og overlevert eksplosivt materiale
til den saksiske innenriksministeren Thomas de Maizière i 2005.
Ifølge dette ble Leipzig-dommere og påtalemyndigheter mistenkt for å være i ledtog med kriminelle
og for å være involvert i barnemishandling selv.
Navnene på gjerningsmennene var kjent for Kontoret for beskyttelse av grunnloven.
Kontoret for beskyttelse av grunnloven rapporterte også at red light district utpresset
statsadvokaten med dette belastende materialet.
Til gjengjeld advarte de berørte tjenestemennene om razziaer, hindret etterforskning og påvirket prosesser.
Som den høyeste arbeidsgiveren informerte ikke de Maizière parlamentet eller de ansvarlige etterforskningsmyndighetene.
Han ble derfor senere siktet for hindring av rettferdighet i vervet.
Etterforskningen ble imidlertid senere avbrutt og den saksiske sumpen ble beskrevet som varm luft og en konspirasjonsteori.
Eksistensen av et kriminelt nettverk ble nektet.
De to ledende etterforskerne fra politiet og Kontoret for beskyttelse av grunnloven ble nå angrepet.
Kriminalpolitiets sjefsetterforsker innen området organisert kriminalitet, Georg Wehling, ble suspendert
direkte av innenriksministeren av tvilsomme grunner.
Daværende leder av Kontoret for grunnlovsbeskyttelse, Simone Skroch, tidligere Henneck, som allerede hadde demontert en
barnemishandlerring i sitt tidligere arbeid som statsadvokat, ble nå utsatt for disiplinær- og etterforskningssaker i årevis.
Begge ble siktet, men frikjent på sentrale punkter etter en lang rettssak.
Thomas De Maizière, derimot, steg til forskjellige stillinger som føderal minister i løpet av sin karriere.
Vi så det samme i Epstein-saken, da aktor Alexander Acosta, som etter å ha beskyttet
gjerningsmennene, ble forfremmet til arbeidssekretær av Trump.
Viser dette mønsteret igjen at rettsvesenet tar kraftige grep mot de som avslørte det, men de faktiske
kriminelle forblir upåvirket og tilsløringene fremmes?
3. Beskyttet det østerrikske rettssystemet den pedo-kriminelle skuespilleren Florian Teichtmeister?
Den ekstremt milde dommen mot Florian Teichtmeister, den østerrikske skuespilleren og frimureren i
Storlogen i Østerrike, vakte stor begeistring i 2023.
Teichtmeister var åpenbart så overbevist om frimureriet at han til og med bygde et tilsvarende tempel på eiendommen hans.
Han var tiltalt fordi det ble funnet en stor mengde narkotika på ham og han hadde samlet inn 76 000 barnepornografifiler.
Han redigerte mange av dem, la til kommentarer eller satte dem sammen til collager.
I sine kommentarer beskrev han de verste voldsfantasiene han så for seg å påføre barn.
Fra pisking, tortur, grufull voldtekt til døden, hans fantasier kjente ingen grenser.
Statsadvokaten vurderte Teichtmeister til det nest høyeste farenivået, 9 av 10.
Til tross for denne store faren han utgjør og til tross for at barn har blitt skadet i tusenvis av saker og Teichtmeister som
forbruker har en del av skylden, ble han kun dømt til en betinget fengselsstraff på to år på tilstand som: må gjennomgå terapi.
Så han trenger ikke å gå i fengsel en eneste dag for sine handlinger.
Ikke bare den fullstendig upassende dommen, men også oppførselen til de involverte i rettssaken reiser store spørsmål.
Det ble verken undersøkt hvem Teichtmeister hadde kommentert filene for eller om han var en del av et nettverk.
Ifølge rettsobservatører var det ingen kritiske spørsmål stilt til tiltalte og ingen vitneavhør av statsadvokaten eller dommeren.
Var det frykt for at andre fremtredende personligheter skulle bli avslørt?
Det ble aldri undersøkt om han faktisk satte sine voldelige fantasier ut i livet.
Dette til tross for klare bevis, som en handleliste funnet på ham for kjøp av jenteklær og sadomasochistiske gjenstander.
Dommer Stefan Apostol beklaget Teichtmeisters sosiale utstøting og brukte demonstrasjoner mot ham
som en grunn til å gi formildende omstendigheter.
Den ganske passive statsadvokaten Julia Kalmar holdt tilbake viktige detaljer inntil bevisene ble tatt.
Til tross for at Teichtmeister var ekstremt farlig, bestemte hun seg for ikke å anke dommen.
Den inviterte anmelderen Prof. Dr. Peter Hofmann stilte også opp for tiltalte og bagatelliserte faren han utgjorde.
Hofmann ble allerede lagt merke til i tidligere overgrepsrettssaker for å ha utarbeidet merkelige rapporter til
fordel for de tiltalte og bagatellisering av forbrytelsene.
Han sa en gang følgende: Halvparten av barna som er rammet kan håndtere pedofile angrep godt.
De passer det inn i biografien deres og får ikke posttraumatisk stresslidelse.
Var det tilfeldig at han ble valgt som ekspert for denne prosessen?
Midlertidig konklusjon:
Dommen og den merkelige oppførselen til sakkyndig, dommer og statsadvokat reiser spørsmål.
Ble Teichtmeister behandlet skånsomt slik at han ikke skulle avsløre flere medskyldige?
Redde frimurerforbindelsene ham fra fengsel?
I tråd med mottoet som avisen Der Standard meningsfullt overskriften angående frimurerne med: Brødre holder sammen?
4. Nederland og Belgia: Zandvoort-saken
Zandvoort barnepornering er oppkalt etter den nederlandske badebyen Zandvoort, der to
av hovedgjerningsmennene drev en videobutikk.
De verste forbrytelsene ble begått i denne gruppen barnemishandlere.
Da saken ble oppdaget i 1998, ble hundrevis av filmer beslaglagt som viser barn og til og med spedbarn som ble voldtatt.
Sexfester med elitefolk ble feiret på yachten til en av gjerningsmennene, hvor det ble filmet såkalte snusvideoer
der barn ble mishandlet og torturert i hjel foran kamera.
Et av barna som døde som følge av dette var 13 år gamle Manuel Schadwald, kidnappet fra Berlin og tidligere
tvunget til prostitusjon på et barnebordell i Rotterdam.
Den belgiske borgerrettighetshjelpegruppen Werkgroep Morkhoven med sin grunnlegger og leder Marcel
Vervloesem ga et betydelig bidrag til å avdekke saken.
Gruppen fikk videoer som viser menn som har sex med barn.
Dette ga de videre til politiet. Det belgiske politiet reagerte imidlertid ikke på dette på 5 år.
Justisministeren kunngjorde i 1997 at det ikke var noen pedofilring, og det kom senere frem at en
mann i videoen var i slekt med belgiske politikere.
På grunn av politiets passivitet drev Vervloesem egen forskning og klarte å etablere kontakt
med en av gjerningsmennene og få hans tillit.
Denne gjerningsmannen ble imidlertid drept kort tid etter.
Men gjennom et innbrudd klarte Vervloesem å få tak i tusenvis av filer som inneholdt
pornografi, f.eks. T. også sørge for sadistisk innhold.
Disse overleverte han deretter til pressen og statsadvokaten.
Imidlertid har syv CD-ROM-er som inneholder bevismateriale som ble videresendt av Werkgroep Morkhoven til
hovedadvokaten ved domstolen i Antwerpen forsvunnet sporløst.
Vervloesem beslagla også over 3000 dokumenter som inneholdt kundeadresser og fakturaer som gjorde det
klart at barnepornoringen opererte over hele verden, inkludert i Tyskland, USA og Israel.
Gjennom sine undersøkelser ble imidlertid Vervloesem selv et mål for rettsvesenet.
Han ble anklaget for barnemishandling – og ble dømt til flere års fengsel.
Etter å ha tilbrakt to år i belgiske fengsler, ble han løslatt i 2010 under følgende forhold:
1) Han ble forbudt å komme i kontakt med pressen og å fortsette å behandle pedo-kriminelle saker.
2) Han fikk ikke delta i aktivitetene til organisasjoner som kjemper mot barnemishandling eller å ha kontakt med
vennene hans fra Werkgroep Morkhoven, som trofast hadde besøkt ham i fengselet hver uke under fengslingen.
Er det ikke veldig overraskende at spesielt rettsvesenet setter slike vilkår?
Var dette et forsøk på å bringe en ubehagelig opplyser til taushet?
Og – hadde rettsvesenet noen tilknytning til gjerningsmennene da de forsøkte å hindre at disse sakene ble oppklart?
Men media prøvde også hardt å ødelegge Vervloesems rykte og fremstille ham som en barnemishandler.
5. Frankrike: Aktivistene Janett Seemann og Stan Maillaud rapporterer om involveringen av det franske
rettsvesenet i saker om organisert barnemishandling og drap.
Den tyske aktivisten Janett Seemann hadde allerede aksjonert mot forsvinningen av mange
barn i pedo-kriminelle nettverk i Tyskland.
Til dette formålet hadde hun z. B. opprettet blant annet to videomeldinger: En til daværende pave Benedikt
XVI. og en andre til tidligere kansler Angela Merkel.
Hun slo seg senere sammen med Stan Mailaud, en fransk aktivist og eks-gendarm.
Som et team undersøkte de spesielt saker om organisert barnemishandling der det franske rettssystemet var involvert.
Stan Maillaud beskrev de rettslige prosedyrene og tiltakene han forsket på som ikke bare ulovlige, men kriminelle.
Ifølge Maillaud er disse dommene ikke gjort i folkets navn, men i navnet til en kriminell okkult makt.
Han og Janett Seemann etterforsket en rekke saker i Frankrike der medlemmer av rettsvesenet, som politifolk, advokater, dommere
og påtalemyndigheter, hadde jobbet med utvalgte psykiatere.
Det samme mønsteret dukket alltid opp:
Så snart seksuelle overgrep mot barn ble anmeldt av mødrene deres, tok rettssystemet grep.
Men ikke – som forventet – for å beskytte de misbrukte barna og bringe gjerningsmennene til straff.
Nei, tvert imot: Mødrene og deres misbrukte barn ble utsatt for politi- og rettslig terror.
De beskyttende pårørende ble utsatt for ulovlige prosedyrer, varetektsfengslet og forpliktet til psykiatrisk behandling.
I mange tilfeller kunne ikke mødre gjøre noe for å beskytte barna sine mot voldtektsmenn.
I flere tilfeller ble varetekten deres til og med trukket tilbake.
I årevis har de måttet tåle hjelpeløst å se barna sine i omsorgen for sine plageånder.
I intervjuene som Stan Maillaud gjennomførte med de berørte mødrene, nevner de spesifikt navnene og de ulovlige
handlingene til rettsoffiserene som er involvert i sakene.
Ifølge vitneforklaringer er dette også ekstremt alvorlige forbrytelser, som: B. filme drap på barn for å lage snusvideoer.
Vitner rapporterer også om større møter der barn ble misbrukt eller voldtatt av flere personer.
Det er også vitnesbyrd om overgrep mot barn fra en tidligere fransk president og flere ministre.
Engasjementet til Maillaud og Seemann førte til at disse to aktivistene også ble målrettet av rettsvesenet og politiet.
De ble jaget av politiet, midlertidig varetektsfengslet på grunnlag av ulovlige
påstander og utsatt for umenneskelige avhørsmetoder.
De ble fordømt i media og flyktet til slutt til Venezuela.
Der ble Stan Mailaud sporet opp av Interpol og overført til Frankrike, hvor han måtte sone en fengselsstraff.
Han ble blant annet anklaget for barnebortføring.
Faktum er at Stan Maillaud hjalp en mor som var fratatt omsorgen med å bringe barnet i sikkerhet
fordi hun blant annet ble misbrukt av sin egen far.
Ifølge vitneforklaringer var aktor som var ansvarlig for Maillauds fengsling en av gjerningsmennene til overgrepene.
Midlertidig konklusjon:
Undersøkelsene til Seemann og Maillaud viser også at de ansvarlige for rettsvesenet beskytter gjerningsmennene og angriper
bokstavelig talt ofre, pårørende til ofre og aktivistene selv.
6. Belgia: Marc Dutroux-saken og rollen til det belgiske rettsvesenet
Marc Dutroux-saken er trolig den mest kjente saken om barnebortføring,
barnemishandling, tortur, incest og barnedrap i Europa.
Dutroux ble forsøkt to ganger.
I 1989 ble han dømt til 13,5 års fengsel for fem tilfeller av seksuelle overgrep, men han
trengte ikke engang å sone en tredjedel av det.
Anklagen da han ble arrestert igjen i 1996 var at han hadde kidnappet seks barn og ungdomsjenter, misbrukt dem seksuelt
og låst dem inne som dyr i kjelleren i et av husene hans.
Fire av dem døde smertefullt i fangenskap.
Den store striden i Dutroux-saken var spørsmålet om han var en pervers individuell gjerningsmann eller om han også
var leverandør til et mye større nettverk av mektige menn.
Hvilke indikasjoner og bevis var det på at Dutroux opptrådte for et nettverk?
1. Hans egen uttalelse:
I 2002 sa Dutroux i et intervju i fengselet at det faktisk var et nettverk med mange kriminelle grener.
Jentene var der ikke bare for ham alene, men også for andre.
2. Hans økonomiske situasjon:
Den arbeidsløse bistandsmottakeren Dutroux eide fem hus, kjøpte jevnlig aksjer og hadde flere bankkontoer hvor det var
satt inn store kontantbeløp samtidig som jentene ble kidnappet.
Hvis Dutroux bare hadde misbrukt barna selv, hadde han ikke tjent penger på det.
3. Vitneforklaringer:
Overlevende Regina Louf rapporterte også at Marc Dutroux ikke opptrådte som en ensom gjerningsmann, men at den
medtiltalte Brussel-forretningsmannen Michel Nihoul organiserte barnesexfester med barna anskaffet av Dutroux.
Michel Nihoul bestilte barn mellom tolv og 14 år fra Marc Dutroux for relevante pedofile fester, rapporterte hun.
Dutroux selv uttalte også at Nihoul nøt beskyttelse helt fra toppen.
Mannen har kontakter med jetsettet i Brussel , inkludert mange kunder av relevante sado-maso-partier.
4. Undersøkelser utført av undersøkende dommer Jean-Marc Connerotte:
Han fulgte spor som pekte på et nettverk.
Han satte opp et telefonnummer der innbyggerne anonymt kunne gi informasjon om Dutroux-saken.
Et snøskred av informasjon overveldet etterforskerne.
Disse inkluderte også uttalelser fra flere unge kvinner som sa utrolige ting:
De vet om sexfester på begynnelsen av 1980-tallet i de beste kretsene der barn ble torturert og drept.
Nihoul og Dutroux ble også sett. Selv den belgiske kong Albert II ble nevnt som å ha deltatt på slike grusomme fester.
Midlertidig konklusjon:
Det hadde vært helt opplagt å følge opp de mange sporene som peker mot et nettverk.
Ser man imidlertid på handlingene til rettsvesenet og sikkerhetsmyndighetene, kan man se at alt ble gjort
for å hindre etterforskningen av et nettverk for å kunne fremstille Dutroux som en ensom gjerningsmann:
• Politiet fulgte ikke opp en rekke tips i det hele tatt, inkludert vitneforklaringer eller videobånd
som var sikret i Dutroux sitt hus og ikke vurdert.
• Andre bevis ble stjålet eller bare forsvunnet.
• Starten av rettssaken ble kraftig forsinket.
Det tok hele 7,5 år før Dutroux og tre medtiltalte ble stilt for retten.
I løpet av denne tiden døde minst 27 vitner på mystisk vis.
De fleste av dem ønsket å vitne om forbindelser som støttet mistanken om at Marc Dutroux ikke var en ensom gjerningsmann,
men at det var et nettverk av medskyldige rundt ham.
Omstendighetene som førte til at disse 27 vitnene døde, ble enten fullstendig utilstrekkelig
undersøkt eller ikke undersøkt i det hele tatt.
• Overlevende Regina Louf hadde vært vitne til rundt 60 drap og var til og med i stand til å navngi 35 ofre.
Hun var også i stand til å spesifikt navngi gjerningsmennene, forbrytelsene og åstedene.
Etter en psykologisk undersøkelse vitnet eksperter om at hun ble utsatt for massive seksuelle overgrep i barndommen.
Likevel ble ikke sporene deres fulgt, og den belgiske statsadvokaten beskrev vitneforklaringene deres som
upålitelige, og hevdet at de var et produkt av ren fantasi.
Statsadvokaten avsluttet deretter dokumentet med hennes vitneforklaringer.
• Saken ble trukket fra etterforskningsdommeren Jean-Marc Connerotte, som undersøkte bevisene som pekte mot et nettverk.
Han var partisk fordi han hadde deltatt i et veldedighetsarrangement for to av de drepte jentene.
Denne spinkle begrunnelsen førte til en proteststorm blant den belgiske befolkningen.
Rettsvesenet var imidlertid lite imponert.
Undersøkelsesdommeren som etterfulgte Connerotte, Jacques Langlois, var en av
nøkkelpersonene som undertrykte nettverksoppgaven.
Han stoppet alle etterforskninger av mulige personer bak.
År senere kom det frem at Langlois ikke hadde tatt med forklaringene til mer enn 600 (!) vitner i forhandlingene.
Alle vitneforklaringer om et nettverk ble forseglet.
De involverte etterforskerne ble overført våren 1997.
Filene som inneholder alle verifiserbare spor, navn og mistenkte ble stengt i 1998.
Senere rapporterte justisminister Marc Verwilghen og statsadvokat Michel Bourlet at de gjentatte ganger hadde
bedt om nye undersøkelser – men til ingen nytte fordi Langlois hadde blokkert etterforskningen.
I tillegg til Langlois spiller også justisminister Melchior Wathelet en avgjørende rolle.
Wathelet, som ifølge ofrene selv var arrangør og deltaker i barnesexfester, benådet overraskende Dutroux under sin
første fengselsstraff etter mindre enn en tredjedel av tiden.
Han er derfor delvis ansvarlig for at Dutroux var i stand til å kidnappe, voldta og drepe flere unge jenter etter løslatelsen.
Den katastrofale feil beslutningen om å benåde Dutroux hadde imidlertid ingen negative
konsekvenser for Wathelets karriere - tvert imot:
Han var dommer ved EU-domstolen fra 1995-2003 og europeisk riksadvokat fra 2012-2018.
Konklusjon: Viktige krefter innen rettsvesenet og etterforskningsmyndighetene har åpenbart gjort alt for at
Dutroux-saken ikke virkelig skal løses, noe som tyder på at de selv var en del av disse
nettverkene eller i det minste ble satt under press av dem.
Rettferdighetens sammenfiltring støttes av vitnesbyrdet til overlevende Regina Louf.
Hun gjenkjente senere deltakerne i de pedofile sexfestene på avisbilder og på TV, hvor hun villig måtte betjene kundene sine.
I følge deres uttalelser var alle kjent for å være svært ærede medlemmer av samfunnet, inkludert politikere, ledere,
industrimenn og også advokater og rettslige tjenestemenn.
Hun gjenkjente til og med en av undersøkelsesdommerne som vitnet på TV om Dutroux-saken som en av medskyldige i det
rituelle drapet på en av babyene hun hadde født i fangenskap.
Etter denne belastende uttalelsen fra Regina Louf ble hun erklært mentalt inhabil og
rettssaken mot Michel Nihoul ble fullstendig henlagt.
Dette ble gjort av selveste undersøkende dommeren, som ifølge henne selv var en av morderne på babyen hennes.
7. Sveits: Nathalie-saken og involveringen av sveitsiske justismyndigheter i
barnemishandling, menneskehandel og sataniske ofre
Nathalie-saken har vært omtalt i sveitsiske medier i flere år.
Blick.ch rapporterte for eksempel i 2020 om seksuelle og satanisk-rituelle overgrep mot
den da 8 år gamle jenta av hennes egen far.
Jenta selv meldte også fra om at faren hadde stilt henne til disposisjon for andre gjerningsmenn.
Hun observerte også overgrep og grusom tortur av andre barn og voksne.
Hun var vitne til handel med mennesker, organer og adrenokrom og var vitne til sataniske ofre.
Dette skjedde blant annet på rituelle steder og i skjulte underjordiske tunnelsystemer.
Nathalies beskrivelser samsvarer med utallige andre utsagn som Kla.TV diskuterte i dokumentarene Blood Sect I og II.
Også i Nathalie-saken er det klare forviklinger mellom rettsvesenet og gjerningsmannnettverket.
Nathalie identifiserte til og med noen personer fra det sveitsiske rettssystemet som gjerningsmenn.
I løpet av den foreløpige straffesaken mot faren gjenkjente hun flere voldsutøvere, en overdommer, to statsadvokater og flere
politifolk som hadde foretatt ransaking av Nathalies leilighet.
I løpet av prosedyren har Nathalie gjentatte ganger uttalt at hun allerede kjente disse personene.
De deltok i overgreps- og drapsseremoniene som faren tok dem med til.
For eksempel ble en tidligere leder for barne- og voksenvern (KES) i ansvarlig sosialregion anerkjent og
navngitt av Nathalie som overgriper og barnemorder.
Nathalie rapporterte at hun så at denne KES-lederen tok med seg babyer til møter og var involvert i drapet på babyene.
KESB, som er overordnet KES, tildelte Nathalie en barneadvokat, som også identifiserte Nathalie som gjerningsmannen.
Denne advokaten snakket aldri med Nathalie eller moren hennes.
Hun hadde ingen personlig kontakt med Nathalie, men i enda større grad med farens advokat, som Nathalie anklaget for overgrep.
Hun var enig med ham om hvordan Nathalie best kunne gjøres upålitelig gjennom en ekspertuttalelse.
Målet hennes var tilsynelatende å få Nathalies mor trukket fra varetekt.
Denne tilnærmingen er juridisk referert til som klientsvik.
KESB ble informert om disse hendelsene.
Redaksjonen har skrevet bevis på dette.
Den øverste dommeren som var ansvarlig for saken, påvirket Nathalies mors advokat.
Han burde overtale henne til å trekke tilbake klagen mot faren til Nathalies.
Nathalies mors advokat sendte deretter inn en søknad om at dommeren skulle være partisk, men dette er ennå ikke innvilget.
KESB tildelte ikke bare Nathalie en advokat som ifølge Nathalie var en av gjerningsmennene.
Hun beordret også jenta til å gå til en overlege i psykiatrien for behandling, som også anerkjente Nathalie som gjerningsmannen.
Her kan det ikke lenger være snakk om tilfeldigheter.
Nathalie rapporterte at psykiateren brukte elektriske støt på henne under intervjuene.
Det var veldig plagsomt for henne. Nathalie var alene under intervjuene.
Moren hennes fikk ikke være tilstede under intervjuene.
Nathalie forteller gjentatte ganger om hvordan myndighetene og personer som er involvert i etterforskningen
av saken hennes tilhører gruppen av gjerningsmenn.
Under den pågående prosedyren ble det gjentatte ganger vist at de nevnte personene definitivt ikke var interessert i en nøytral
etterforskning, men tvert imot i en tildekking av Nathalie-saken.
Det som er helt skandaløst og urovekkende er det faktum at det ikke var faren som ble anklaget for overgrep, men
snarere Nathalies fullstendig ulastelige mor som ble satt i en streng varetektsfengsling i et døgn.
Der ble hun holdt – kun tynt kledd – i en kald celle med stinkende uthus i 24 timer og først løslatt etter et times langt avhør.
Denne handlingen fra statsadvokatembetet kan bare klassifiseres som en
utmattelsestaktikk for å slite og ta motet fra Nathalies mor.
Balz Bruder, en kritisk reporter for Solothurner Zeitung, hadde mot til å avdekke alle disse sammenhengene mellom
KESB, statsadvokaten og barne- og ungdomspsykiatrileger og gjøre dem offentlige i sine artikler.
Denne sjefsreporteren for avisen Solothurn, som hadde skrevet om Nathalies sak, ble funnet liggende død i en
blodpøl etter at hans kritiske avisrapporter ble publisert.
Detaljene rundt dette mystiske dødsfallet til den 53 år gamle dedikerte reporteren ble aldri avslørt.
Dette minner om Dutroux-saken, der 27 vitner som ønsket å vitne om disse forbindelsene ble eliminert på mystisk vis.
For å sikre at dette ikke skjer igjen i Natalie-saken og andre saker og at forbrytelsene kan dekkes til, har
de berørte og informanter allerede tatt forholdsregler.
I tilfelle det skulle skje noe med dem, har de allerede kopiert alle bevisene flere ganger og låst det inne på
forskjellige steder rundt om i verden – inntil et beviselig objektivt rettsvesen tar seg av disse forbrytelsene.
Konklusjon: Eksemplene nevnt i dette programmet er bare toppen av isfjellet.
Ifølge vitnene sine forklaringer ser både ofrenes lidelser og grusomheten til deres plageånder ut til å være grenseløse.
Hvis ofre er i stand til å unnslippe disse kretsene og rapportere disse forbrytelsene, oppstår denne situasjonen -
ekstremt traumatisk for ofrene - igjen og igjen der rettssystemet beskytter gjerningsmennene og angriper ofrene.
I nesten alle disse tilfellene er det klare indikasjoner på at dette er et storstilt, grenseoverskridende nettverk
der høytstående medlemmer av samfunnet vårt er involvert.
Likeledes er en rød tråd som går gjennom nesten alle saker at disse viktige tjenestemenn og
beslutningstakere ble filmet mens de misbrukte barn.
Dette gjør dem sårbare for utpressing og medgjørlige til kretsene som kontrollerer disse nettverkene og kan dermed tvinge
frem avgjørelser til deres fordel i politikk og rettsvesen.
Dette forklarer også hvorfor avslørt barnepornografisk materiale alltid er det første som blir konfiskert av spesialenheter.
Ingen av bevisene er offentliggjort, men forblir skjult.
Det kan antas at dette er årsaken til den juridiske konkursen, som Ivo Sasek demonstrerte i detalj i sin tale på 19. AZK.
Siden viktige deler av politikken og rettsvesenet tilsynelatende er i kvelertaket til dette nettverket, er det desto
viktigere å gjenopprette media som den 4. makten, som så langt i stor grad har vært dominert av dette korrupte systemet.
Vi ber deg derfor om å spre dette programmet og bli en del av Kla.TV-nettverket slik at lys kan kastes over disse
rettsskandalene og disse kriminelle vil komme under mer og mer søkelys i møte med en oppmerksom offentlighet.
Alle disse sakene som er nevnt indikerer at vi før eller siden ikke vil være i stand til å unngå juridiske
demokratiske prosesser for å gi upartiske juridiske myndigheter fullmakt til å håndtere slike ekstreme tilfeller.
Denne dokumentasjonen er ikke ment å gi inntrykk av at alle politifolk, dommere og rettslige
tjenestemenn er involvert i disse forbrytelsene.
Mange av dere utfører deres viktige arbeid helhjertet og søker oppriktig rettferdighet.
Vi vil derfor oppfordre deg, som oppriktig gjør din tjeneste for samfunnet:
Ikke vær redd for å personlig undersøke disse forferdelige utskeielsene i dine egne rekker,
bringe dem til offentligheten og takle dem nådeløst.
Dette er den eneste måten å forhindre at vår rettsstat og dermed vårt demokrati blir ytterligere undergravd og alvorlig skadet.
Du har tatt opp oppgaven din for å sikre rettferdighet!
Foren deg med hverandre, vis mot, kom frem og få slutt på dette maktmisbruket en gang for alle!