Nu pentru cei slabi de inimă
Epstein, Dutroux, Teichtmeister - nume care semnifică cele mai atroce crime împotriva copiilor.
Au fost într-adevăr doar infractori individuali - sau există rețele
pedocriminale globale care sunt încă active aici?
Ce rol joacă sistemul judiciar?
Sunt adevărate afirmațiile a nenumărați martori că judecătorii, procurorii și
anchetatorii nu numai că acoperă aceste crime, dar sunt ei înșiși implicați în ele?
Kla.TV dezvăluie fapte înspăimântătoare.
SUA, Germania, Austria, Austria, Olanda, Belgia, Franța, Elveția:
Se analizează implicarea sistemului judiciar în cazuri de abuzuri grave
asupra copiilor și de crime în șapte țări.
Introducere: : Eu o dau tuturor în scris. Cel mai rău și mai pervers abuz asupra copiilor pe
care l-am văzut și l-am auzit descris în viața mea, de către victimele însele,
cei mai răi, cei mai perverși infractori au fost procurorii și judecătorii înșiși.
Vorbesc serios. Cei mai perverși infractori pe care i-am văzut în viața mea au fost procurori și judecători.
Și nimeni nu ia măsuri împotriva acestor oameni.
Și nu aveți idee ce se întâmplă când un denunțător vorbește.
Și mai ales în cazul victimelor acestor abuzuri rituale, copii mici, sugari și bebeluși, iar
copiii sunt adesea drogați înainte de a fi uciși.
Și acesta este punctul pe care vreau să îl subliniez, spun de ani de zile că am o suspiciune
bine întemeiată că avem o crimă organizată în cadrul sistemului judiciar de aici.
Și de aceea spun, dau tuturor în scris: cei mai mari infractori sunt în sistemul de justiție.
Dacă mi se întâmplă ceva, puteți lua ceea ce am spus ca declarație de martor, ca pe o mărturie sub jurământ.
Angajamentul și declarația lui Dorothea Thul au avut consecințe grave:
Colega sa medicală, Dr. Jette Limberg-Diers, a publicat un strigăt de ajutor, spunând că pediatra
a fost agresată și bătută și dusă la psihiatrie.
Permisul de conducere i s-a retras, casa i s-a ipotecat, ceea ce a dus la vânzarea forțată a casei.
A fost acuzată penal de insulte pe internet.
Potrivit canalului său Telegram, ea a fost condamnată la nouă luni de închisoare cu suspendare
în 2021, cu o perioadă de probă de trei ani.
Dr. Dorothea Thul s-a prăbușit în sala de judecată.
În aprilie 2023, a fost arestată preventiv pentru instigare la ură.
De atunci, a dispărut de pe scenă și nimeni nu știe unde se află sau ce face.
De ce se iau măsuri atât de energice împotriva doamnei doctor Thul?
Ar putea avea legătură cu afirmația ei că cei mai răi infractori sunt ei înșiși în justiție?
Există indicii că justiția e implicată în rețele pedocriminale?
Kla.TV a investigat aceste întrebări și a descoperit într-adevăr abisuri înfricoșătoare.
Un număr mare de supraviețuitori și martori ai violențelor și ritualelor sexuale organizate au declarat
că judecători, procurori, avocați și ofițeri de poliție de rang înalt sunt implicați în aceste infracțiuni.
Unii dintre ei sunt ei înșiși infractori, alții acoperă rețelele pedocriminale, îi protejează
pe infractori și urmăresc martorii și activiștii.
Ascultați câteva exemple.
1. SUA-
Implicarea justiției americane în scandalul Epstein Finanțatorul și agresorul sexual american
Jeffrey Epstein a condus o rețea de trafic de minori pe o perioadă de aproximativ 20 de ani.
Victimele raportează traficul sexual și agresiuni sexuale care au avut loc încă din 1996.
Se estimează în total cel puțin 100 de victime.
Cu toate acestea, numărul de cazuri neraportate este cu siguranță mult mai mari.
Maria Farmer, una dintre victimele lui Epstein, care a fost forțată să lucreze la recepția unei case
de oaspeți în care locuia Epstein în acea perioadă, a observat următoarele pe parcursul unui an:
În fiecare zi, între 5 și 10 fete erau aduse la Epstein, ceea ce era un lucru foarte îngrozitor pentru copii.
Ea a vorbit despre mii de fete care au ajuns la proprietatea lui Epstein.
Numai în Florida, 500 de fete pe care Maria Farmer dorea să le contacteze pentru a depune mărturie
împotriva lui Epstein nu au mai putut fi găsite.
Nu poate înțelege ce s-a întâmplat cu toate fetele.
Ea bănuiește cu tărie că acestea și-au pierdut viața.
Virginia Roberts Guiffre, o altă victimă a lui Epstein, care a fost ținută de
el sub violență ani de zile, a declarat:
Am văzut sute de fete trecând prin ușa batantă a lui Jeffrey, ușa lui care se rotește în permanență.
Virginia Roberts Guiffre a fost prezentă atunci când lui Epstein i-au fost livrate tripleți de 12
ani de către recrutorul de modele Brunel din Franța.
Fetele au fost obligate să efectueze acte sexuale dezgustătoare cu Epstein.
Cu toate acestea, Epstein nu numai că a abuzat și a violat el însuși fetele, ci le-a
pus la dispoziția celebrităților pentru sex.
Fetele au fost transportate cu avionul în jurul lumii pentru acest eveniment.
Mai multe victime ale lui Epstein au menționat numele unor persoane care
au abuzat sexual de ele în copilărie.
În afară de Epstein, Virginia Roberts Guiffre a acuzat următoarele persoane că au abuzat de ea:
Prințul Andrew, avocatul vedetă Alan Dershowitz, managerul de fonduri speculative Glenn Dubin,
politicianul Bill Richardson, cercetașul francez de modele Jean-Luc Brunel, cercetătorul
în inteligență artificială Marvin Minsky și miliardarul hotelier Tom Pritzker.
Maria Farmer a relatat că atât Donald Trump, cât și Bill și Hillary Clinton
au fost complici ai lui Jeffrey Epstein.
I-a văzut pe toți intrând și ieșind de la Epstein și a știut că fac parte dintr-un întreg, spune Farmer.
Epstein a cultivat relații bune cu justiția.
Mai mulți reclamanți împotriva lui Epstein au declarat că celebrul avocat-vedetă american Alan M.
Dershowitz, care l-a apărat pe Epstein de mai multe ori, a fost unul dintre făptași.
Maria Farmer l-a etichetat pe Dershowitz drept co-conspirator.
Virginia Roberts Guiffre - reclamanta principală în cazul Epstein - l-a dat în judecată pe
avocat în 2019 pentru abuz sexual și defăimare.
Dershowitz a depus apoi o cerere reconvențională pentru defăimare și
provocare intenționată de stres emoțional.
Până în prezent, el neagă cu vehemență că ar fi avut vreodată contacte sexuale cu minori.
Acuzația potrivit căreia avocatul ar fi abuzat-o pe Virginia Roberts Guiffre pe când era minoră a
fost chiar eliminată din dosare de către un judecător.
Dershowitz a rămas nepedepsit, deși mai multe femei îl incriminaseră.
Acestea au declarat că au fost abuzate sexual sau violate de el când erau minore.
De asemenea, el a devenit activ alături de mai mulți reclamanți în căutarea de informații discreditare și
transmiterea acestora către investigatorul principal.
Acesta a afirmat, de exemplu, că Virginia Roberts Guiffre era o prostituată și o mincinoasă cunoscută.
Chiar ea, care, conform propriilor declarații, a fost forțată de Epstein și
Dershowitz să se prostitueze când era minoră!
Presiunea mediatică și juridică asupra Virginiei Roberts Guiffre a dus în cele din urmă la cedarea acesteia
și la retragerea acuzației împotriva lui Dershowitz.
Epstein a fost reprezentat de Alan Dershowitz în procedurile judiciare pentru a doua oară în 2019.
Epstein fusese deja acuzat în 2008 de violarea unor minore și obligarea acestora la
prostituție, pentru care ar fi trebuit să execute în mod normal o pedeapsă pe viață(!).
În schimb, Jay Levkowitz, un alt avocat vedetă foarte bine plătit din echipa de șapte avocați a lui Dershowitz
la acea vreme, a negociat o înțelegere extrajudiciară cu procurorul federal din Florida, Alexander Acosta.
Ca urmare a acestei înțelegeri, Epstein a primit o sentință de închisoare complet
nepotrivită de 18 luni, în loc de închisoare pe viață.
El a trebuit să execute doar 13 luni din această pedeapsă.
Era cazat în aripa privată a închisorii și avea până la 12 ore libere în fiecare zi pentru a merge la birou.
Procurorul Acosta și echipa de avocați condusă de Levkowitz și Dershowitz sunt, prin urmare, responsabili
pentru faptul că Epstein a trebuit să execute doar 13 luni de închisoare în loc de
închisoare pe viață după procesul său din 2008.
Aceasta a fost singura modalitate prin care Epstein a putut continua să conducă
rețeaua de violatori de copii până în 2019.
În plus, Epstein a scăpat de un proces federal în 2008 datorită acestei înțelegeri, ceea ce
l-a salvat, la rândul său, de alte investigații.
Apare suspiciunea că responsabililor din justiție și făptașilor proeminenți le-a convenit
foarte mult că nu s-au investigat și mai multe detalii ale scandalului Epstein.
Procurorul Acosta a fost promovat ulterior la funcția de secretar al Muncii sub Trump.
A fost aceasta o recompensă pentru comportamentul său cooperant în protejarea făptașilor și pentru că
a ținut ascunsă adevărata amploare a scandalului?
Jurnalista Julie K. Brown, de la ziarul american Miami Herald, a aflat de la ofițerii de poliție că nu li s-a
permis să îl investigheze în mod corespunzător pe Epstein, conform
instrucțiunilor de la autorități superioare.
Ea a inspectat dosare judiciare și, în cele din urmă, a publicat un serial
despre crimele lui Epstein în noiembrie 2018.
Ea a fost singura care a făcut publică întreaga amploare a acuzațiilor.
Chiar nu a fost nimeni care să urmărească toate astea, a spus jurnalista.
Chiar și FBI , una dintre cele mai înalte agenții de aplicare a legii din SUA, nu l-a urmărit penal pe
Epstein, deși, potrivit victimei lui Epstein, Maria Farmer, era bine informat
despre rețeaua de trafic sexual cu minori.
FBI știa, de asemenea, că Maria Farmer și sora ei Annie au fost victime ale rețelei de
trafic de sex a lui Epstein încă din 1996.
Potrivit Mariei Farmer, FBI-ul știa exact cine este implicat în acest caz și că Epstein conducea un
sistem de șantaj cu materiale pornografice cu minori.
Cu toate acestea, nu s-a luat nicio măsură împotriva lui Epstein.
Pe baza dovezilor disponibile, FBI ar fi avut datoria de a-l încarcera pe
Epstein pe viață. Dar nu au făcut-o.
Concluzie intermediară:
Cazul Epstein arată că autoritățile judiciare și de anchetă au închis ochii, ceea ce a dus
la ani de suferință pentru multe fete tinere.
Din păcate, puține lucruri s-au schimbat.
Complicele său, Ghislaine Maxwell, a fost condamnat acum la 20 de ani de închisoare.
Totuși, judecătoarea Alison Nathan nu a admis în acest proces nicio probă care să conțină numele
altor potențiali complici, confidenți sau beneficiari.
Jurnalele de zbor ale Lolita Express , care a transportat celebritățile pe insula lui Epstein,
sau Cartea neagră a lui Maxwell au trebuit să fie prezentate în instanță cu pagini în mare parte șterse.
Cu excepția lui Maxwell, toți ceilalți infractori proeminenți rămân în libertate.
2. Germania: Sachsensumpf
#NAME?
Sachsensumpf este numele dat unei afaceri legate de implicarea unor personalități de rang înalt
din Saxonia în prostituția forțată a minorelor.
În calitate de martor, Mandy Kopp, minoră la acea vreme, a făcut acuzații grave
la adresa acestor persoane de rang înalt.
În 1989, prin probleme familiale a ajuns la bordelul pentru minore Jasmin din Leipzig.
Acolo, ea și alte fete au fost abuzate fizic, violate și torturate timp de ani de zile.
În 1993, evenimentele de la bordelul Jasmin au devenit cunoscute sub numele de
Sachsensumpf, iar bordelul a fost luat cu asalt.
În cadrul unui interviu la poliție, Mandy Kopp a identificat mai mulți dintre torționarii ei:
Printre aceștia se numără judecători, avocați, polițiști și agenți imobiliari renumiți din Leipzig.
Potrivit lui Mandy, judecătorul care a prezidat procesul a fost, de asemenea, unul dintre violatori.
Judecătorul l-a condamnat pe operatorul bordelului la o pedeapsă blândă de
patru ani și două luni de închisoare.
Proprietarul bordelului a declarat ulterior că a fost pedepsit cu indulgență doar pentru că nu a dezvăluit
numele făptașilor din bordelul său pentru minori.
Aceasta este o dovadă în plus a încurcăturii sistemului judiciar cu infractorii pedocriminali.
Mandy Kopp și colegele ei de suferință au mai fost interogate de două ori înainte de 2009 și,
din nou, au identificat doi avocați de rang înalt ca fiind violatorii din fotografii.
Dar nici procuratura din Dresda și nici comisia de anchetă saxonă nu au răspuns.
În schimb, acestea publică numele și locul de reședință al victimei.
Mandy Kopp a fost apoi acuzată de defăimare de către autorii identificați.
Temându-se pentru viața ei și de alte procese, nu a dezvăluit pe deplin ceea ce știa.
În noiembrie 2012, procesul a fost amânat după ce Mandy a suferit o cădere nervoasă în a
patra zi a procesului, după șapte ore de audieri.
La scurt timp după aceea, la 28 ianuarie 2013, faptele de cruzime s-au prescris.
Totuși, acest termen de prescripție ar fi putut fi evitat. Căci Mandy Kopp nu a
fost singura care a făcut această declarație.
Biroul săsesc pentru protecția Constituției a investigat și cartierul roșu și a
predat materiale explozive ministrului de interne săsesc Thomas de Maizière în 2005.
Potrivit raportului, judecătorii și procurorii din Leipzig au fost suspectați de complicitate cu
infractorii și de implicare în abuzuri asupra copiilor.
Numele autorilor erau cunoscute de Oficiul pentru Protecția Constituției.
Oficiul pentru Protecția Constituției a mai raportat căci cartierul roșu a șantajat
procuratura cu acest material incriminator.
În schimb, ofițerii în cauză au avertizat cu privire la raiduri, au
obstrucționat anchete și au influențat procese.
Cu toate acestea, De Maizière, în calitate de autoritate supremă, nu a informat nici parlamentul,
nici autoritățile de anchetă penală responsabile.
Prin urmare, el a fost acuzat ulterior de obstrucționarea justiției în exercițiul funcțiunii.
Dar investigațiile au fost ulterior abandonate, iar Sachsensumpf a fost catalogat
drept aer cald și teorie a conspirației.
Existența unei rețele criminale a fost negată.
Au fost atacați apoi cei doi anchetatori principali de la poliție și de la
Oficiul pentru Protecția Constituției.
Anchetatorul-șef al departamentului de investigații penale în domeniul crimei organizate,
Georg Wehling, a fost suspendat direct de ministrul de interne din motive dubioase.
Simone Skroch, fostă Henneck, șefa Biroului pentru protecția Constituției la acea vreme, care deja
destructurase o rețea de pedofili într-o funcție anterioară de procuror, a fost, de asemenea,
supusă la ani de proceduri disciplinare și de anchetă.
Amândoi au fost acuzați, dar apoi achitați în ceea ce privește punctele principale după un proces lung.
Thomas De Maizière, pe de altă parte, a ajuns în diferite poziții de
ministru federal de-a lungul carierei sale.
Am văzut deja același lucru în cazul Epstein, când Alexander Acosta, procurorul care i-a
protejat pe făptași, a fost promovat de Trump la funcția de secretar al Muncii.
Este acesta un alt exemplu al modelului în care sistemul judiciar ia măsuri vehemente împotriva
denunțătorilor, în timp ce adevărații infractori rămân necontestați, iar mușamalizările sunt promovate?
3. Justiția austriacă l-a protejat pe actorul pedocriminal Florian Teichtmeister?
Sentința extrem de blândă împotriva lui Florian Teichtmeister, actorul austriac și francmason al Marii
Loji a Austriei, a provocat o mare agitație în 2023.
Teichtmeister era evident atât de convins de francmasonerie încât a construit
chiar și un templu pe proprietatea sa.
El a fost judecat pentru că în posesia sa a fost găsită o cantitate mare de droguri și pentru că
adunase 76.000 de fișiere de pornografie infantilă.
Multe dintre ele au fost editate de el, adnotate sau compilate în colaje.
În comentariile sale, el a descris cele mai rele fantezii de violență pe care și-a
imaginat că le-ar putea exercita asupra copiilor.
De la biciuire, tortură și viol îngrozitor până la moarte, fanteziile sale nu cunoșteau limite.
Procuratura l-a încadrat pe Teichtmeister la al doilea cel mai înalt nivel, 9
din 10, pe o scară de periculozitate.
În ciuda riscului ridicat pe care îl reprezenta și în ciuda faptului că mii și mii de copii au fost răniți în
mii și mii de cazuri și că Teichtmeister a fost complice în calitate de consumator, el a fost
condamnat doar la o pedeapsă de doi ani de închisoare cu suspendare, cu condiția să urmeze o terapie.
Deci nu trebuie să meargă la închisoare nici măcar o zi pentru infracțiunile sale.
Nu doar judecata complet nepotrivită, ci și comportamentul celor implicați în
proces ridică mari semne de întrebare.
Nu s-a investigat pentru cine a comentat Teichtmeister dosarele și nici
dacă acesta făcea parte dintr-o rețea.
Potrivit observatorilor procesului, nu au existat întrebări critice adresate acuzatului
și nici interogatorii ale martorilor din partea acuzării sau a judecătorului.
Le era teamă că alte personalități importante vor fi expuse?
Niciodată nu s-a investigat dacă acesta și-a realizat cu adevărat fanteziile violente.
Acest lucru s-a întâmplat în ciuda unor indicii clare, cum ar fi o listă de cumpărături găsită
în posesia sa pentru achiziționarea de haine pentru fete și obiecte sadomasochiste.
Judecătorul Ștefan Apostol a regretat ostracizarea socială a lui Teichtmeister și a
folosit demonstrațiile împotriva sa ca motiv pentru a acorda circumstanțe atenuante.
Procurorul Julia Kalmar, mai degrabă pasivă, a ascuns detalii importante
până la încheierea audierii probelor.
În ciuda gradului ridicat de periculozitate a lui Teichtmeister, aceasta a
decis să nu facă apel împotriva hotărârii.
De asemenea, expertul invitat, Prof. Dr. Peter Hofmann, s-a pronunțat ferm în favoarea inculpatului și a
minimalizat pericolul pe care acesta îl reprezenta.
Hofmann atrăsese deja atenția în procesele anterioare privind abuzurile, întocmind rapoarte de expertiză
ciudate în favoarea acuzaților și minimalizând crimele.
El a spus odată următoarele: Jumătate dintre copiii afectați pot face față cu bine abuzurilor pedofile.
Le clasifică în biografia lor și nu dezvoltă tulburări de stres post-traumatic.
A fost o coincidență faptul că a fost ales ca martor expert pentru acest proces?
Concluzie intermediară:
Verdictul și comportamentul ciudat al expertului, al judecătorului și al
procurorului ridică semne de întrebare.
A fost Teichtmeister atins cu blândețe pentru a nu descoperi alți complici?
L-au salvat legăturile sale francmasonice de la închisoare?
Conform motto-ului cu care ziarul Der Standard a titrat deja semnificativ în ceea ce
privește francmasonii: Frații rămân împreună?
4. Țările de Jos și Belgia: Cazul Zandvoort
Rețeaua de pornografie infantilă Zandvoort este denumită după stațiunea balneară
olandeză Zandvoort, unde doi dintre principalii infractori au condus un magazin video.
Cele mai grave crime au fost comise în această asociație de abuzatori de copii.
Când cazul a fost descoperit în 1998, au fost confiscate sute de filme în
care erau violați copii și chiar bebeluși.
Pe iahtul unuia dintre infractori, au fost organizate petreceri sexuale cu oameni de elită, unde au fost
filmate așa-numitele videoclipuri snuff, în care copiii erau abuzați și
torturați până la moarte în fața camerei.
Unul dintre copiii care au murit ca urmare a acestui lucru a fost Manuel Schadwald, în vârstă de 13 ani,
care a fost răpit din Berlin și care fusese anterior obligat să se prostitueze
într-un bordel pentru copii din Rotterdam.
Grupul belgian de ajutor pentru drepturile civile Werkgroep Morkhoven, cu fondatorul și
liderul său Marcel Vervloesem, a jucat un rol cheie în descoperirea cazului.
În cadrul grupului au fost difuzate videoclipuri în care apar bărbați care fac sex cu copii.
Aceștia le-au transmis poliției. Cu toate acestea, poliția belgiană nu a răspuns timp de 5 ani.
În 1997, ministrul justiției a anunțat că nu există o rețea de pedofilie, iar ulterior s-a
dovedit că un bărbat de pe înregistrarea video era rudă cu politicieni belgieni.
Din cauza inactivității poliției, Vervloesem a început propriile sale investigații și a reușit să ia legătura
cu unul dintre făptași și să îi câștige încrederea.
Cu toate acestea, autorul a fost ucis la scurt timp după aceea.
Cu toate acestea, Vervloesem a reușit să pună în siguranță mii de fișiere cu conținut pornografic și
uneori sadic, intrând prin efracție în locuința sa.
Apoi le-a predat presei și procuraturii.
Cu toate acestea, șapte CD-ROM-uri cu probe care au fost transmise de Werkgroep Morkhoven
către procurorul general al tribunalului din Anvers au dispărut fără urmă.
Vervloesem a confiscat, de asemenea, peste 3.000 de documente cu adrese de clienți și facturi, care au
arătat clar că rețeaua de pornografie infantilă opera la nivel mondial, inclusiv în Germania, SUA și Israel.
Totuși, prin intermediul investigațiilor sale, Vervloesem însuși a
devenit o țintă a sistemului de justiție.
El a fost acuzat de abuz asupra copiilor - și condamnat la mai mulți ani de închisoare.
După ce a petrecut doi ani în închisorile belgiene, a fost eliberat în 2010 în următoarele condiții:
1) I s-a interzis să contacteze presa și să continue să se ocupe de cazuri pedocriminale.
2) Nu i s-a permis să ia parte la activitățile organizațiilor care luptă împotriva abuzurilor asupra
copiilor sau să ia legătura cu prietenii săi din Werkgroep Morkhoven, care îl
vizitaseră cu fidelitate în închisoare în fiecare săptămână în timpul detenției sale.
Nu este uimitor că justiția impune astfel de condiții?
Se încerca oare reducerea la tăcere a unui denunțător neplăcut?
Și - a fost sistemul judiciar conectat la făptași atunci când a încercat să
împiedice rezolvarea acestor cazuri?
Dar mass-media a făcut tot posibilul să distrugă reputația lui
Vervloesem și să-l prezinte ca pe un pedofil.
5 Franța: Activiștii Janett Seemann și Stan Maillaud relatează despre implicarea sistemului
judiciar francez în cazuri de abuzuri și crime organizate asupra copiilor.
Activista germană Janett Seemann militase deja în Germania împotriva dispariției a
numeroși copii în rețelele pedocriminale.
În acest scop, ea a creat două mesaje video, de exemplu: Unul pentru Papa Benedict al XVI-lea de atunci și un
al doilea pentru fostul cancelar german Angela Merkel.
Ulterior, ea și-a unit forțele cu Stan Maillaud, un activist francez și fost jandarm.
Ca echipă, au investigat în mod special cazurile de abuz organizat asupra copiilor în
care a fost implicat sistemul judiciar francez.
Stan Maillaud a descris procedurile și măsurile judiciare pe care le-a cercetat ca
fiind nu numai ilegale, ci și criminale.
Aceste hotărâri nu au fost luate în numele poporului, ci în numele unei
puteri oculte criminale, a spus Maillaud.
El și Janett Seemann au investigat o serie de cazuri din Franța în care membri ai sistemului judiciar,
cum ar fi ofițeri de poliție, avocați, judecători și procurori, au colaborat cu psihiatri selectați.
Tiparul a fost întotdeauna același:
De îndată ce a fost raportat abuzul sexual al copiilor de către mamele lor,
sistemul judiciar a intrat în acțiune.
Dar nu - așa cum ar fi fost de așteptat - pentru a proteja copiii abuzați și
pentru a-i aduce pe făptași în fața justiției.
Nu, dimpotrivă: mamele și copiii lor abuzați au fost supuși terorii poliției și judiciare.
Rudele protectoare au fost supuse unor proceduri ilegale, întemnițate
și internate în secții de psihiatrie.
În multe cazuri, mamele nu au putut face nimic pentru a-și proteja copiii de violatori.
În mai multe cazuri, acestora au fost chiar private de dreptul matern asupra copilului.
Ani de zile ele au fost nevoite să îndure neputincioase, văzându-și copiii în grija torționarilor lor.
În interviurile pe care Stan Maillaud le-a realizat cu mamele în cauză, acestea menționează în mod
concret numele și comportamentul ilegal al membrilor sistemului judiciar implicați în aceste cazuri.
Potrivit declarațiilor martorilor, acestea sunt, de asemenea, infracțiuni extrem de
grave, cum ar fi filmarea uciderii de copii pentru a face videoclipuri snuff.
De asemenea, martorii raportează despre întâlniri mai mari, în care copiii au fost
maltratați sau violați de mai multe persoane.
Există, de asemenea, declarații ale martorilor care susțin că au avut loc abuzuri asupra copiilor de către
un fost președinte francez și de mai mulți miniștri.
Angajamentul lui Maillaud și Seemann a făcut ca și acești doi activiști
să fie ținta justiției și a poliției.
Au fost vânați de poliție, întemnițați temporar pe baza unor acuzații ilegale și
supuși unor metode de interogare inumane.
Au fost denunțați în mass-media și, în cele din urmă, au fugit chiar în Venezuela.
Stan Maillaud a fost depistat acolo de Interpol și transferat în Franța, unde a
trebuit să ispășească o pedeapsă cu închisoarea.
Printre altele, el a fost acuzat de răpire de copii.
Adevărul este că Stan Maillaud a ajutat o mamă căreia îi fusese retrasă custodia să își ducă
copilul în siguranță, deoarece acesta a fost abuzat - printre altele - de propriul tată.
Procurorul general responsabil de întemnițarea lui Maillaud a fost, potrivit
martorilor, unul dintre autorii abuzurilor.
Concluzie intermediară:
Investigațiile lui Seemann și Maillaud arată, de asemenea, că responsabilii din sistemul judiciar
îi protejează pe făptași și atacă direct victimele, rudele victimelor și pe activiștii înșiși.
6. Belgia: Cazul Marc Dutroux și rolul sistemului judiciar Belgian
Cazul Marc Dutroux este probabil cel mai mediatizat caz de răpire, abuz, tortură,
incest și infanticid de copii din Europa.
Dutroux a fost judecat de două ori.
În 1989, el a fost condamnat la 13,5 ani de închisoare, fiind acuzat de abuz sexual asupra a
cinci persoane , dar nu a trebuit să execute nici măcar o treime din această pedeapsă.
Când a fost arestat din nou, în 1996, a fost acuzat că a răpit șase fete cu vârstă de copii și
adolescente, le-a abuzat sexual și le-a închis ca pe niște animale în pivnița uneia dintre casele sale.
Patru dintre ele au murit fiind în captivitate în chinuri de aginie groaznice.
Marea controversă în cazul Dutroux a fost întrebarea dacă a fost doar un infractor singuratic
pervers, sau dacă a fost, de asemenea, un furnizort pentru o rețea mult mai mare de oameni puternici.
Ce indicii și dovezi existau că Dutroux acționa în numele unei rețele?
1. propria sa declarație:
În 2002, Dutroux a declarat într-un interviu acordat în închisoare că a existat într-adevăr
o rețea cu numeroase ramificații criminale.
Fetele nu au fost acolo doar pentru el singur, ci și pentru alții.
2. situația sa financiară:
Dutroux, un șomer care primea ajutor social, deținea cinci case, cumpăra în mod regulat acțiuni și avea
mai multe conturi bancare în care au fost depuse sume mari de bani în același timp cu răpirea fetelor.
Dacă Dutroux ar fi abuzat numai el însuși de copii, nu ar fi făcut niciun ban din asta.
3. declarațiile martorilor:
Supraviețuitoarea Regina Louf a mai relatat că Marc Dutroux nu a acționat ca infractor individual, ci că
omul de afaceri co-acuzat din Bruxelles, Michel Nihoul, a organizat petreceri sexuale cu
copii, și anume cu copiii procurați de Dutroux.
Michel Nihoul a comandat de la Marc Dutroux copii cu vârste cuprinse între 12 și 14
ani pentru petreceri pedofile, a relatat ea.
Dutroux însuși a declarat, de asemenea, că Nihoul s-a bucurat de protecție de la cel mai înalt nivel.
Bărbatul avea contacte cu jet set-ul din Bruxelles , inclusiv cu mulți
clienți ai petrecerilor sado-maso relevante.
A patra anchetă a judecătorului de instrucție Jean-Marc Connerotte:
Acesta a urmărit indiciile, care indicau la o rețea.
El a înființat un număr de telefon, la care cetățenii puteau furniza anonim informații despre cazul Dutroux.
O avalanșă de informații s-a abătut asupra anchetatorilor.
Acestea au inclus declarații ale mai multor tinere, care au făcut declarații incredibile:
Ele știau despre partidele de sex de la începutul anilor 1980 în cele mai bune
cercuri, unde copiii erau torturați și uciși.
Nihoul și Dutroux au fost, de asemenea, văzuți. Chiar și regele belgian Albert al II-lea a fost menționat
ca vizitator al unor astfel de petreceri oribile.
Concluzie intermediară:
Ar fi fost absolut evident să urmărim numeroasele urme care indică o rețea.
Cu toate acestea, dacă ne uităm la acțiunile autorităților judiciare și de securitate, ne dăm seama
că s-a făcut totul pentru a împiedica investigațiile privind o rețea, pentru a-l putea
prezenta pe Dutroux ca fiind un infractor izolat:
Poliția nu a dat curs unui număr de piste, inclusiv declarații ale martorilor sau casete video care au fost
confiscate în casa lui Dutroux și nu au fost analizate.
Alte probe au fost furate sau pur și simplu au dispărut.
Începutul procesului a fost întârziat masiv.
Au trecut 7,5 ani și jumătate până când Dutroux și cei trei co-inculpați au fost judecați.
În acest timp, însă, cel puțin 27 de martori au murit în mod misterios.
Cei mai mulți dintre ei doreau să depună mărturie despre conexiuni care să susțină suspiciunea
că Marc Dutroux nu era un infractor izolat, ci că în jurul său exista o rețea de complici.
Circumstanțele care au dus la moartea acestor 27 de martori au fost fie investigate total insuficient,
sau fie că ele nu au fost investigate deloc.
Supraviețuitoarea Regina Louf a fost martoră la aproximativ 60 de crime și a reușit
chiar să dea numele a 35 dintre victime.
De asemenea, ea a fost în măsură să numească făptași, infracțiunile și locurile faptelor.
În urma unei examinări psihologice, experții au declarat că a fost supusă
unui abuz sexual masiv în copilărie.
Cu toate acestea, urmele acestora nu au fost urmărite, iar procuratura belgiană a descris mărturiile ei,
drept incredibilă și a susținut că sunt pur imaginare.
Procurorul general a dispus apoi clasarea dosarului cu declarațiile martorilor ei.
Judecătorul de cameră preliminară Jean-Marc Connerotte, care a investigat urmele care
indicau o rețea, a fost înlăturat din dosar.
El a fost părtinitor pentru că participase la un eveniment caritabil pentru două dintre fetele ucise.
Această justificare șubredă a dus la o furtună de proteste în rândul populației belgiene.
Cu toate acestea, sistemul judiciar nu a fost impresionat.
Judecătorul de cameră preliminară care a succedat lui Connerotte, Jacques Langlois, a fost una
dintre figurile cheie care au suprimat teza rețelei.
El a oprit toate cercetările privind posibilii finanțatori.
După ani de zile, s-a aflat că Langlois nu a inclus în proces declarațiile a peste 600 (!) de martori.
Toate mărturiile despre o rețea au fost ținute sub cheie.
Anchetatorii implicați au fost transferați în primăvara anului 1997.
Dosarele cu toate indiciile, numele și suspecții identificabile, au fost închise în 1998.
Ministrul justiției, Marc Verwilghen, și procurorul general Michel Bourlet au raportat ulterior că au
solicitat în repetate rânduri noi anchete - dar fără succes, deoarece Langlois a blocat investigațiile.
Alături de Langlois, ministrul justiției, Melchior Wathelet, joacă, de asemenea, un rol decisiv.
Wathelet, care, potrivit declarațiilor victimelor, a fost el însuși organizator și participant la partidele
sexuale cu copii, l-a grațiat în mod surprinzător pe Dutroux după mai puțin de o
treime din prima sa condamnare la închisoare.
Prin urmare, el este răspunzător în parteneriat pentru faptul că Dutroux după ce a fost eliberat a reușit să
răpească, să violeze și să ucidă mai multe fete tinere.
Cu toate acestea, decizia dezastruoasă și greșită de a-l grația pe Dutroux nu a avut consecințe
negative asupra carierei lui Wathelet - dimpotrivă:
A fost judecător la Curtea Europeană de Justiție în perioada 1995-2003 și
procuror-șef european în perioada 2012-2018.
Concluzie: Forțe importante din cadrul autorităților judiciare și de anchetă au făcut în mod evident totul
pentru ca dosarul Dutroux să nu fie cu adevărat rezolvat, ceea ce sugerează că ei
înșiși au făcut parte din aceste rețele sau cel puțin au fost presați de acestea.
Implicarea sistemului judiciar este susținută de mărturia supraviețuitoarei Regina Louf.
Ulterior, ea i-a recunoscut pe participanții la partidele sexuale pedofile în
fotografiile din ziare și de la televizor, unde ea trebuia să servească de bunăvoie clienții.
Conform declarațiilor acesteia, toți erau cunoscuți ca fiind membri foarte onorabili ai societății,
inclusiv politicieni, menageri, industriași și chiar avocați și funcționari din justiție.
Una dintre judecătoarele de execuție care a depus mărturie la televiziune despre cazul Dutroux l-a
recunoscut chiar pe unul dintre complicii la uciderea rituală a unuia dintre bebelușii pe
care îi născuse în timpul captivității sale.
În urma acestei declarații incriminatoare a Reginei Louf, aceasta a fost declarată nebună, iar procesul
împotriva lui Michel Nihoul a fost complet abandonat.
Acest lucru a fost făcut chiar de către judecătorul de execuție care, potrivit declarației
ei, a fost unul dintre ucigașii copilului ei.
7 Elveția: Cazul Nathalie și implicarea unor membri ai sistemului judiciar elvețian în abuzuri asupra
copiilor, trafic de persoane și sacrificii satanice
Cazul Nathalie a fost un subiect de discuție în presa elvețiană timp de mai mulți ani.
Blick.ch, de exemplu, a relatat în 2020 despre abuzul sexual și satanic-ritual al unei fetițe de 8 ani,
pe atunci în vârstă de 8 ani, de către propriul tată.
Fata însăși a raportat, de asemenea, că a fost pusă la dispoziția altor agresori de către tatăl ei.
De asemenea, a observat abuzuri și torturi crude asupra altor copii și adulți.
Ea a fost martoră la traficul de persoane, de organe și de adrenocrom și a asistat la sacrificii satanice.
Acest lucru a avut loc în locuri rituale și în sisteme de tuneluri subterane ascunse, printre altele.
Relatările lui Nathalie sunt în concordanță cu nenumărate alte declarații pe care Kla.TV le-a
prezentat în documentarele Blood Sect I și II.
Și în cazul lui Nathalie, există legături clare între sistemul judiciar și rețeaua de infractori.
Unele persoane din sistemul judiciar elvețian au fost chiar identificate de Nathalie ca fiind făptașii.
În cursul procedurii penale preliminare împotriva tatălui, ea a recunoscut mai mulți autori de abuzuri,
un judecător de rang înalt, doi procurori și mai mulți polițiști care au percheziționat casa lui Nathalie.
Nathalie a declarat în repetate rânduri în timpul procesului, că îi cunoștea deja pe acești oameni.
Luaseră parte la ceremoniile de abuz și ucidere la care ea fusese dusă de tatăl ei.
De exemplu, un fost șef al serviciului de protecție a copiilor și adulților (KES) din regiunea socială
responsabilă el a fost recunoscut și numit de Nathalie ca fiind un abuzator și ucigaș de copii.
Nathalie a relatat că l-a văzut pe acest lider KES aducând bebeluși la întâlniri
și fiind implicat în uciderea acestora.
KESB, care este superioară KES, i-a desemnat lui Nathalie un avocat pentru copii, pe care Nathalie
a identificat-o și pe aceasta ca fiind făptașa.
Această avocată nu a vorbit nici măcar o dată cu Nathalie sau cu mama ei.
Ea nu a avut niciun contact personal cu Nathalie, dar cu atât mai mult cu avocatul
tatălui ei, pe care Nathalie îl acuza de abuz.
Ea a discutat cu el despre cum ar fi cel mai bine să o facă pe Nathalie să nu fie demnă de
încredere prin intermediul opiniilor experților.
Ea urmărea în mod evident scopul de a obține revocarea custodiei mamei lui Nathalie.
Această procedură este cunoscută din punct de vedere juridic sub numele de trădare a clientului.
KESB a fost informată cu privire la aceste evenimente.
Editorii au dovezi scrise în acest sens.
Judecătorul principal însărcinat cu acest caz l-a influențat pe avocatul mamei lui Nathalie.
El ar fi trebui să o convingă să retragă acuzațiile împotriva tatălui lui Nathalie.
Avocatul mamei lui Nathalie a depus apoi o cerere de contestare a prejudecății acestui judecător de
rang înalt, dar aceasta nu a fost încă aprobată.
KESB nu numai că i-a repartizat lui Nathalie un avocat care, potrivit lui
Nathalie, a fost unul dintre făptași.
De asemenea, a ordonat ca fata să meargă la un psihiatru de rang înalt pentru tratament, care a
recunoscut-o și pe Nathalie ca fiind un făptaș.
Nu mai putem vorbi aici de coincidență.
Nathalie a relatat că psihatra i-a aplicat șocuri electrice în timpul interogatoriilor.
Asta a fost foarte chinuitor pentru ea. Nathalie a fost singură în timpul interviurilor.
Mamei sale nu i s-a permis să fie prezentă în timpul interogatoriului.
Nathalie vorbește în repetate rânduri despre faptul că autoritățile și persoanele implicate în investigarea
cazului ei fac parte din grupul de infractori.
Procedurile în curs de desfășurare au arătat în mod repetat că persoanele menționate nu erau cu
siguranță interesate de o anchetă neutră, ci, dimpotrivă, de mușamalizarea cazului Nathalie.
Absolut scandalos și deranjant este faptul că nu tatăl acuzat de abuz, ci mama complet
nevinovată a lui Nathalie a fost plasată în arest preventiv strict pentru o zi.
Acolo a fost ținută es fiind îmbrăcată foate subțire-timp de 24 de ore într-o celulă
rece, cu o toaletă urât mirositoare, și a fost eliberată doar după ore de interogatoriu.
Această acțiune a procuraturii responsabile de caz poate fi catalogată probabil doar ca o tactică de uzură
pentru a o obosi și descuraja pe mama lui Nathalie.
Balz Bruder, un reporter critic al ziarului Solothurner , a avut curajul să descopere toate aceste
interdependențe dintre KESB, procuratura și doctorii pentru copii și adolescenți și să le
dezvăluie și să le facă publice în articolele sale.
Reporterul șef al ziarului Solothurn, care scrisese despre cazul lui Nathalie, a fost
găsit mort într-o baltă de sânge după publicarea articolelor sale critice.
Circumstanțe mai amănunțite despre cum a survenit moartea misterioasă a reporterului dedicat de 53 de
ani slujbei lui, nu au fost niciodată dezvăluite.
Acest lucru amintește de cazul Dutroux, în care 27 de martori care doreau să depună mărturie
despre aceste legături au fost, de asemenea, îndepărtați în mod misterios de la locul faptei.
Pentru a se asigura că acest lucru nu se va mai întâmpla în cazul Natalie și în alte cazuri și că
infracțiunile nu pot fi mușamalizate, victimele și informatorii au luat deja măsuri de precauție.
În cazul în care li s-ar întâmpla ceva, au copiat deja toate dovezile de mai multe ori și le-au pus sub cheie
în diferite locuri din întreaga lume - până când un sistem judiciar imparțial și
demonstrabil va lua în considerare aceste crime.
Concluzie: Exemplele prezentate în această emisiune reprezintă doar vârful muntelui de gheață.
Potrivit martorilor, atât suferința victimelor, cât și cruzimea torționarilor lor par fără limite.
În cazul în care victimele reușesc să scape din aceste cercuri și să denunțe aceste infracțiuni, apare în mod
repetat situația - extrem de traumatizantă pentru victime - în care sistemul judiciar
îi protejează pe făptași și atacă victimele.
În aproape toate aceste cazuri, există indicii clare că este vorba de o rețea transnațională de
mare anvergură, în care sunt implicați membri de rang înalt ai societății noastre.
Este, de asemenea, o temă recurentă în aproape toate cazurile ca un fir roșu, faptul că acești
funcționari și factori de decizie importanți au fost filmați în timpul abuzurilor asupra copiilor.
Acest lucru îi face susceptibili la șantaj și supuși cercurilor care controlează aceste rețele și care,
astfel, pot, de asemenea, să impună politicienilor și sistemului judiciar decizii în favoarea lor.
Acest lucru explică, de asemenea, de ce unitățile speciale sunt întotdeauna primele
care confiscă materialul pornografic infantil atunci când este descoperit.
Niciuna dintre probe nu este făcută publică, ci rămâne sub cheie.
Se poate presupune că aceasta este una dintre cauzele falimentului juridic pe care Ivo Sasek
l-a evidențiat în detaliu în discursul său de la cea de-a 19-a ediție a AZK.
Acum, când părți importante ale politicii și ale sistemului judiciar se află aparent sub controlul
acestei rețele, este cu atât mai important să restabilim mass-media ca a patra putere, care a
fost dominată până acum de acest sistem corupt.
Prin urmare, vă cerem să răspândiți această emisiune și să deveniți parte a rețelei Kla.TV, astfel încât să se
facă lumină în aceste scandaluri judiciare, iar acești infractori să fie din ce în ce
mai mult cercetați în fața unui public atent.
Toate aceste cazuri indică faptul că, mai devreme sau mai târziu, nu vom putea evita procesele democratice
legale pentru a împuternici autoritățile juridice imparțiale să se ocupe de astfel de cazuri extreme.
Cu toate acestea, acest documentar nu este menit să dea impresia că toți polițiștii, judecătorii și funcționarii
din justiție sunt implicați în aceste infracțiuni.
Mulți dintre ei își îndeplinesc din toată inima sarcina lor importantă și sunt cu
adevărat preocupați de a face dreptate.
Prin urmare, am dori să facem apel în special la dumneavoastră, care vă faceți
cu sinceritate serviciul în societate:
Nu vă fie teamă să investigați personal aceste în excese teribile din propriile rânduri, să le aduceți la
cunoștința publicului și să le abordați fără încetare.
Aceasta este singura modalitate de a preveni ca statul nostru de drept și, prin urmare,
democrația noastră să fie subminate și grav afectate.
Ți-ai asumat sarcina de a asigura dreptatea!
Uniți-vă împreună, dați dovadă de curaj, ieșiți în public și puneți capăt odată
pentru totdeauna acestui abuz de putere! QSt3