Šta UN, WHO, EU i WEF trenutno smatraju najvećom prijetnjom?
Ispravno: U dezinformacijama.
Ovo se mora hitno suzbiti. Sredinom novembra 2023. godine, francuski Senat je
razmatrao prijedlog zakona protiv dezinformacija.
Shodno tome, pojedinci koji su kritični prema farmaceutskoj industriji suočavaju se s
visokim novčanim kaznama i zatvorskim kaznama.
Svako ko se usudi kritikovati vladine medicinske narative može doći u sukob s ovim zakonom.
Parlamentarna grupa CDU/CSU u njemačkom Bundestagu zauzela je isti stav sredinom decembra 2023.
Podnijela je prijedlog pod nazivom: "Za transparentne pregovore o sporazumu SZO o
pandemijama – Protiv dezinformacija i teorija zavjere".
Na godišnjem sastanku WEF-a u Davosu sredinom januara 2024. godine, borbi protiv
dezinformacija također je dat najviši prioritet.
Zašto?
Od proglašenja pandemije koronavirusa,
Povjerenje javnosti u politiku, medije i zdravstvene vlasti značajno je opalo.
Mnogi ljudi pate od nuspojava cjepiva.
Postoji i značajan višak smrtnosti među mlađim ljudima.
Ipak, oglašavanje za vakcinaciju protiv COVID-19 se nastavlja kao da se ništa nije dogodilo.
Savezni centar za zdravstveno obrazovanje, na primjer, i dalje tvrdi da je vakcinacija protiv COVID-19 efikasna i sigurna.
Iako su bezbrojni glasovi žrtava cjepiva, liječnika, statističara, razvijača cjepiva, patologa itd. odavno dokazali suprotno.
Kakva je to podsmijeh za sve žrtve koje su ostale sa teškim povredama.
Potiskivanje upravo ovih disidentskih glasova je cilj borbe protiv navodne "dezinformacije".
Pozivi da se pokrenu pravni postupci samo protiv krivičnih djela povezanih s koronavirusom postaju sve glasniji.
Ispod možete vidjeti pogrebnicu Marlies Spuhler iz južne Njemačke.
Gospođa Spuhler izvještava o svojim iskustvima od početka pandemije koronavirusa. Ona svjedoči:
Sve se promijenilo od 2021.
i zaključuje: "Naši političari ne mogu izbjeći ovu odgovornost."
Ne, mislim da ih sada treba dovesti pred sud.
Ono što oni rade je masovno ubistvo po mom mišljenju!
Pogledajte ovdje pomalo skraćeni intervju Sörena Schumanna s pogrebnicom Marlies Spuhler.
Širite ove informacije u vremenima sve veće cenzure i pomozite neocenzurisanim vijestima da se probiju!
Dobrodošli na današnji intervju. Zovem se Sören Schumann i danas intervjuiram Marlies Spuhler.
I da, govorimo o onome što je ona doživjela tokom posljednje tri ili četiri godine.
Marlies je pogrebnica.
ili da, u pogrebnom preduzeću
I to je prilično uzbudljivo, jer možete vidjeti, recimo, na prvoj liniji, koliko ljudi umire i možda od čega.
Smatram to vrlo, vrlo uzbudljivim što ovdje mogu podijeliti njenu perspektivu, njena iskustva i njene avanture s vama.
I da, Marlies, želite li reći još nešto o sebi i svom radu?
I također, kako ste se suočili s ovim problemima?
Da, to je tačno: Da, ja sam Marlies Spuhler, to je tačno, imam 42 godine.
Moj suprug i ja smo 2007. godine osnovali ekološki stolarski i pogrebni poduhvat.
I tako sam se uključio.
Moj muž je majstor stolar, a ja sam majstorica pogrebnica.
Upravo tako. I da, od tada vodimo naš mali porodični biznis.
Od 2007. godine, dakle otprilike 16 godina.
Upravo tako, da.
Dakle, već imate prilično puno iskustva.
Možeš vidjeti šta se događa vani po tome koliko posla imaš.
Da, apsolutno.
I kako je za vas sve počelo?
Koja su bila vaša prva iskustva ili susreti s ovom planiranom pandemijom, kako je moramo nazvati?
Koja su bila tvoja prva iskustva s njim?
Da, saznali smo za sve iz vijesti, baš kao i svi ostali.
Imajte na umu da na početku uopće nemamo ništa za preminule.
Zapravo, u 2020. godini umrlo je manje ljudi nego prethodne godine ili u godinama prije toga.
Dakle, bila je to više tmurna godina.
Da, iako je službeno bilo krajem 2019. godine, ono je već bilo počelo.
Pa su rekli: "Hej, sad je stvarno loše!"
Upravo tako.
I rekli ste da ste 2020. imali, da tako kažem, malo manje posla.
Upravo tako, da.
Imali smo, pa, broj smrtnih slučajeva varira svake godine.
I mi smo ovdje u selu sa oko 8.000 do 9.000 stanovnika.
I kažu da – barem je to bio slučaj prije 2019. godine – jedan posto stanovništva umire svake godine.
To vam otprilike daje stopu smrtnosti.
I jednostavno je bilo tako da,
i dijelimo prostor s drugim pogrebnikom koji je tu duže od nas.
A 2019. godine, mislim da smo imali 45 ili 46 sahrana.
To je puno za malog pogrebnika poput nas.
A sljedeće godine, 2020. godine, imali smo samo 35.
Pa, to zaista nije mnogo.
I bila je to mirna godina.
Dakle, uspjeli ste se pobrinuti i za mnogo ličnih stvari.
Baš tako. I da, jednostavno nije odgovaralo onome što govore na televiziji.
Uvijek sam mislio: Da, gdje su oni?
Gdje su svi?
I u jednom trenutku jednostavno je bilo tako da je u bolnicama uvijek pisalo 'preminuli s C'.
Upravo tako. To je uvijek bilo navedeno na smrtovnici.
I u jednom trenutku smo shvatili da je to slučaj samo u bolnicama.
S kućnim kolekcijama to uopće nismo imali.
A tu je još jedan pogrebnik u našem kraju koji je također snalažljiv.
I od tada smo bili na telefonu, ili smo na početku bili na telefonu gotovo svaki dan, da, i jednostavno smo
razmjenjivali te zanimljivosti koje su nam privukle pažnju.
Prvo, pitanje smrtnih listova u bolnici.
Mislimo da je to također bio prioritet. Bilo je samo malo više novca, da.
Ako to piše, da tako kažem.
Upravo tako, da, ne za nas, nego za bolnicu.
Upravo tako, i da, jednostavno nije bilo kod kuće.
Ljudi su tamo umirali na potpuno normalan način.
I to su bile prve stvari koje su nam privukle pažnju i učinile nas sumnjičavima.
I to niste uradili sami, već u konsultaciji s kolegama.
Upravo tako. I oni su napravili slična zapažanja.
I to su primijetili, da. Baš tako.
U redu.
I tako, 2019. godina, samo da stavimo u kontekst, bila je normalna godina, a 2020. također je bila prilično mirna, iako je navodno
vrlo ozbiljna zdravstvena kriza već bila dobro napredovala.
I onda je sljedeće poglavlje vjerovatno počelo 2021., zar ne?
Tada smo to zaista primijetili.
Ovo je zapravo počelo krajem 2020. godine.
Napravio sam grešku kod "Fakten Frieden Freiheit" (Činjenice, mir, sloboda) tokom godina,
Ponekad je lako zbuniti se.
Da, tačno, počeli su sa vakcinacijom krajem 2020. godine.
I ostalo je samo tri, četiri, pet dana do kraja godine.
Ne sjećam se koliko puta smo posjetili staračke domove.
Dakle, samo u domovima za njegu, a kod kuće uopće ne.
Ali nismo nužno mislili da bi to mogla biti injekcija.
Upravo tako. I da, tako je bilo.
A u januaru i februaru je bilo zaista intenzivno.
Imala sam još jednu pripravnicu koja je zapravo bila doktorica palijativne njege, ali je željela promijeniti
smjer jer je u svojoj bolnici doživjela neke čudne stvari.
I rekao sam: "Ali još ne znam koliko ćemo smrti imati. Nikad se ne može unaprijed znati."
I tada mi je to zaista udarilo u glavu. I bila sam tako sretna što je bila tu. Jer je već bila starija i
imala je vozačku dozvolu. U početku je išla sa mnom kod vlasti. A onda je počela sama voziti.
Ona je produžila svoju praksu kako bi mi mogla pomoći.
Rekla je da neće napustiti praksu dok ne završimo obradu svih njih, jer ih je bilo toliko mnogo.
I zaista je bilo osam ili devet smrtnih slučajeva na početku godine, te sedmice.
To je bilo stvarno intenzivno.
To je bilo zaista neobično.
Nikada to prije nismo imali.
Već smo imali četiri ili pet sedmično, ali ne osam ili devet.
To je zaista bilo istina, stvarno si morao paziti da ništa ne zaboraviš i sve precizno dokumentovati.
Jedva si mogao držati korak, da tako kažem.
Upravo tako, da. To je bilo zaista uzbudljivo.
I onda je proljeće bilo samo tiho.
Gdje većina ljudi obično umire, bilo je jednostavno tiho.
Više se ništa nije dešavalo, da.
Sada je proljeće 2021., zar ne?
Upravo tako.
Odjednom je sve utihnulo.
Bilo je vrlo, vrlo malo.
Jedan, dva, tako malo.
Mislim da smo imali tri sedmice zaredom u kojima nismo imali apsolutno ništa.
I to je onda zaista neobično.
A mi samo mislimo da su oni s prethodno postojećim stanjima, stariji i oni koji bi inače umrli
tokom tog perioda, jednostavno preminuli ranije, da.
Kroz injekciju.
I da, kada je započet tretman za one sa prethodno postojećim stanjima, ponovo smo to primijetili.
Jer smo tada imali sve nekarakteristične smrti.
Samo ležim mrtav u krevetu, da.
Srčani zastoj, dakle.
Da, samo stvarno čudne stvari.
Također smo imali smrtne slučajeve.
Smatrao sam to prilično jezivim.
Zaista su krvarili iz svake pore, da.
To nije bilo lijepo.
Nismo to imali ni jednom u 16 godina.
Dakle, samo neobične stvari koje su se dogodile i koje prije nisu bile tamo.
Kada zapravo počinje posao pogrebnika?
Dakle, prijavljena je smrt. Vjerovatno ima još nekih stvari koje treba razjasniti.
A kada ti dolaziš u igru?
Pa, zavisi od toga gdje osoba umre.
U bolnici ljekar izdaje potvrdu o smrti.
A ako umreš kod kuće, moraš pozvati doktora u svoju kuću.
Neki opći liječnici daju svoje brojeve telefona, a onda oni dolaze.
Ili, tokom zatvaranja radnog vremena doktorovih ordinacija, pozovete dežurnu službu. I
oni će vam u nekom trenutku poslati doktora.
Pod uslovom da je dežurna služba dostupna.
Ne znam hoće li biti novo rješenje. Jer se naša dežurna služba smanjuje.
U redu.
Da, nije baš lijepo.
Da.
Upravo. I da, kad je doktor bio tamo
i ako u smrtovnici ne piše: "Uzrok smrti nepoznat", onda smijemo doći.
U redu. I to je otprilike kada, da bi gledaoci imali predstavu?
Razgovarat ćemo o ovome s rođacima.
Preminuli može ostati kod kuće do 36 sati.
Ah, u redu.
Jer ga mnoge porodice također koriste da se oproste.
Nakon toga će se promjene ionako dogoditi.
I oni ne žele nužno vidjeti otvoreni lijes.
To je razumljivo. U redu je.
Kod kuće je drugačija atmosfera.
Međutim, također su nam rekli da dođemo odmah.
Bilo da je tri sata ujutro ili bilo koje drugo vrijeme, također je dostupno.
Ali prilično rjeđe.
Većina ljudi zapravo čeka do jutra prije nego što nazovu.
Da, ali to znači da ste rekli da ste također primijetili jasne razlike. U stanju u kojem ste zatekli preminulog.
Da, to smo već nekoliko puta doživjeli, da je bilo tako potpuno neobično.
sa svom tom krvlju
Od kraja 2020. ili početka 2021., tako reći.
To je bilo 2021. godine.
Isto će važiti i u (godini) 2022.
To je ono što smo manje-više iskusili tokom posljednje dvije godine, ili bolje rečeno već tri godine. Da.
A ono što i dalje primjećujemo je da ponekad, kada posjetimo kuće žalosti,
Već sam se posavjetovao s drugim pogrebnicima koji imaju isti problem.
Ponekad posjećujemo kuće žalosti, gdje se osjećamo
kao da preminuli ili uopće nemaju nikakvu rigidnost nakon smrti ili ona vrlo brzo nestaje i raspadanje odmah započinje.
Samo moraš biti oprezan s razgledavanjima.
Naravno, ovo se više ne može garantovati onoliko dugo koliko je nekada bilo.
Koliko obično traje rigor mortis?
Zapravo, četrdeset osam sati.
Oni se obično čuvaju na 5 stepeni, pokojni.
Onda je to definitivno dva dana.
A sada je mnogo kraće. To znači
To bi također moglo biti zbog injekcija genske terapije koje su korištene, a koje su, da tako kažemo, mogle uzrokovati promjenu.
Pa, mi smo također u kontaktu s grupom ljekara i drugih ljudi.
A ima i onih koji puno rade s mikroskopom tamnog polja.
Zapravo mogu to preporučiti svima.
Ako znate naturopata ili nekoga ko radi s mikroskopijom tamnog polja, neka to urade.
To je vrlo zanimljivo.
I mi smo to uradili.
Bili smo šokirani kad smo otkrili koliko je naša krv bila puna teških metala.
A sada smo se cijelo vrijeme detoksikovali, redovno uzimali vitamine i tako dalje.
I zaista nam je mnogo bolje nego prije.
Upravo tako. I da, oni su definitivno već proveli razne testove, koristeći vlastitu krv, s različitim serijama i tako dalje.
I također su primijetili izuzetno brzo razgradnju krvi.
I to, naravno, poklapa se s našim zapažanjem.
Dakle, oni to objašnjavaju na takav način da bi moglo biti da je to jednostavno tako.
Da.
Mislim da bi također bilo zanimljivo da već oko 16 godina radite u ovom zanimanju.
A onda su, da tako kažemo, izbile jedna ili dvije pandemije koje su prošle kroz zemlju. Svinska gripa, ptičja gripa i tako dalje.
gdje su se odvijali slični scenariji. Kako ste reagovali kada je sve počelo, prije otprilike tri ili četiri godine?
Koja si osjećanja imao u tom trenutku? Ili si već imao određene intuicije o tome šta bi to moglo biti?
Od samog početka mi se činilo čudnim. Samo način na koji je to prikazano na televiziji.
Također smo o tome čuli na vijestima. I to je uvijek bilo vrijeme naše večere.
Dakle, mi smo zapravo uvijek gledali vijesti dok smo jeli.
Možda nije najbolja ideja.
Ne.
Prestali smo to raditi davno.
Da, i zaista smo na početku imali nelagodan osjećaj jer nismo znali šta da očekujemo.
Ali je brzo splasnulo, jednostavno kroz iskustva koja smo stekli u našoj profesiji.
Vidjeli smo da su bolnice očito samo htjele zaraditi, jer se to tamo dogodilo. I, začudo, kod kuće nitko nije umro.
A pandemije prije toga, ili naš okrug nikada nije bio pogođen.
Da, pa, tamo također nije bilo ničega.
Mislim da su to bili eksperimenti koji su pošli po zlu, ne znam.
Sada jednostavno nisu uspjeli to provesti. Ne znam.
Da, za nas je definitivno počelo tek kad je injekcija počela.
Pa prije toga je sve bilo mirno, normalno.
Ponekad je bilo više, ponekad manje.
Da.
Također je vrlo zanimljivo da si već dva puta rekao da u početku nisi primijetio ništa i da su, da tako kažemo, ovu
pečat dobili samo oni koji su umrli u bolnici. Postoje spekulacije da iza ovoga također stoje financijski interesi.
Ne bi to bila prva prilika, da tako kažemo.
Čuli smo od porodica, i ne želim navoditi imena, ali njima su zapravo nudili novac nadležni i
ljekari ako bi dozvolili da se Covid unese u evidenciju.
Samo smatram da je to zaista šokantno.
Mislim da je to ovdje već krivično djelo.
Gdje bi se zapravo trebalo nastaviti?
To jest, da, manipulacija, nudi ljudima novac.
Mogao bih zamisliti da bi mnogi ljudi to prihvatili, ako ionako nemaš nikakve ušteđevine, možda.
Stvarno mislim da je skandalozno što nitko nije ništa rekao, nitko nije poduzeo nikakve mjere protiv toga.
Da, ovaj, recimo, okvir se često tumači na bilo koji način koji odgovara situaciji.
Dakle, ili gdje postoje određeni interesi ili određene prednosti za osobu koja to radi.
Na primjer, ako je neko sada primio takvu injekciju genske terapije i možda pretrpio određenu štetu, vrlo
je teško to dokazati jer, naravno, niko zaista nije zainteresovan da snosi odgovornost za to.
Ili bi se doktor tada također mogao osjećati odgovornim za to.
S druge strane, ako mogu, takoreći, nakon smrti ljude etiketirati koronavirusom i na tome
zarađivati, onda će se, naravno, neki rado toga dohvatiti.
A ono što je već postalo vrlo jasno je da je na početku, iako je bila ogromna zdravstvena kriza, manje ljudi umiralo.
Barem više ne.
A onda, s tim velikim lijekom koji je hvaljen i provučen kroz vrlo poseban proces odobrenja, gdje su, da tako
kažemo, već zvonila sva alarmna zvona, ali je svejedno proveden, broj smrtnih slučajeva je porastao.
To je paradoksalno, jer bi trebalo štititi ili pomagati.
Zapravo smo imali slučaj gdje je zaista pisalo: "preminuo na C".
I čovjek je 14 dana nakon treće vakcinacije, pa mora, da tako kažem, ići treći put – i da, on je potom umro, a već
je imao preko 80 godina. Dakle, zaista je bio bolestan, testirao se pozitivno i potom je od toga umro.
I to je bio jedini koji smo tamo imali s "an C", da, kao razlog.
Zapravo ne moraju to napisati.
To je dovoljno ako označe polje za zarazne.
Ali ovdje se to jednostavno nije radilo.
Čini se da je ovdje važnost stavljena na to da se uvijek navede šta je to.
Da. Ne znam. Da.
Vrlo uzbudljivo.
Dakle, govorite o doktorima koji, da tako kažem, idu u domove preminulih. Da, to je tačno.
U redu.
Ali je čovjek tada također bio u bolnici.
Još je bio na ventilatoru i tako dalje. Jednostavno nije preživio.
Da.
A šta ste primijetili u društvenoj sferi?
Mislim, vjerovatno ste u kontaktu s porodicama, s onima koji su pogođeni.
Sigurno ćeš tamo naučiti nekoliko stvari.
Dakle, prije je bilo ovako: imali smo smrti. Željeli su vidjeti dokaz od mene.
I ja doista imam dokaz o imunitetu. To smo obavili.
Zapravo smo imali koronavirus na početku 2020. godine, samo to nismo znali.
Godinu i po kasnije to nam je potvrdio krvni test koji smo uradili.
i zatim je dobio ovaj certifikat o imunitetu putem "Dokaza razuma" .
U mnogim slučajevima je to također bilo prepoznato.
Još uvijek testiram i tako dalje.
Uvijek smo to radili kao mjeru predostrožnosti prije posjete kupcima, kako bi se osjećali sigurnije ako bi to željeli vidjeti.
Imamo poruku, pa je to u redu.
Upravo tako. Dakle, to je bila jedna stvar.
Moram reći da smo u ovoj kampanji primijetili da se ta podjela koja pogađa društvo, koja se odvijala za
stolom redovnih posjetilaca ili za porodičnim stolom, također ogledala i u porodicama u žalosti.
Zatim su se pojavile optužbe poput: "… jer nije bio vakcinisan, umro je. Krivi ste vi jer nijedan od vas nije."
A onda članovi porodice također nisu prisustvovali sahrani.
I zapravo sam sve to smatrao vrlo nesretnim.
Kako je ova tema odjednom počela pratiti sve.
Jedino što je bilo važno bilo je da li si bio vakcinisan ili ne.
Tako čudno govorim sada jer bi ljudi ovdje pokušali malo zaobići cenzuru.
Da. Da i dalje razumiješ na šta mislim.
Upravo tako. I mislim da je to zaista šteta, jer se to i dalje može osjetiti.
Ljudi nekako više ne mogu naći način da se slažu, pa kad dođe do podjele nasljedstva, mogu završiti u međusobnim sukobima.
Primijetili smo ovo u više navrata.
Tek sada, to je već bilo prije.
Gdje se ljudi, kad god je to moguće, isključuju s pogreba, tako da čak ni ne saznaju da je neko umro.
Ali ako neko izgubi majku ili oca, onda moram reći.
Pa, ja ga neću zvati, ali ako on mene nazove i pita, reći ću da, naravno.
Ne mogu reći: ne smijem ništa reći jer moja sestra ne želi da to kažem ili nešto slično.
Zapravo mislim da je to najgora stvar ikad.
Jeste li i vi primijetili takve promjene? Da ste na početku, možda, bili čak i oštro kritizirani, ili da
su ljudi govorili: Hej, da, ovaj virus je tako loš.
I bojali smo se toga, i da su se možda stvari malo promijenile, da je možda i zbog injekcije umrlo ljudi.
Sad to imamo.
Ljudi mi se ne obraćaju direktno tokom sesije savjetovanja u vezi sa tugovanjem, ali obično kada imamo drugi ili treći kontakt.
Dakle, savjetovanje o žalovanju je u suštini prvo savjetovanje?
Početni kontakt, da tako kažem, da.
Dakle, nije prvi kontakt, ali da, upravo prvi razgovor koji imate, gdje razgovarate o svemu, koliko god možete.
Uvijek moraš uzeti u obzir u kakvoj su situaciji sada rođaci.
Možeš li s njima već razgovarati o svemu?
Uvijek tamo ostavim blok s papirima na kojima je napisano nekoliko stvari, da imaju o čemu razmišljati.
Ovo su aranžmani, pogrebne usluge i slično.
Upravo tako. I zato me još ne bi oslovili.
Ali često mi se događalo da kad tamo dođem drugi ili treći put, oni kažu: "Oh, gospođo Spuhler."
A onda ili znaju za moje videozapise, moje intervjue. Oni mi onda o tome govore izravno i kažu da
misle kako je sjajno što se usuđujem govoriti istinu.
A onda mi reci šta misliš.
Često čujem ljude kako kažu: "Da se moja supruga nije vakcinisala, još bi bila živa."
Ili: "Od drugog puta se mama osjeća sve gore."
Ili: "Od trećeg puta je bilo predvidljivo s tatom."
Pa, sada to sve češće čujem.
A posebno kod sredovječnih, recimo, koje je teško procijeniti, svi će biti između 40 i 60 godina. Sada to primjećuju.
I oni također kažu sasvim jasno: "Pa, mi – nikad više."
A onda čujete koliko ima porodica u kojima cijela porodica uopće nije (vakcinisana).
Dakle, to je još jedna stvar.
Ili zapravo u svakoj porodici postoji neko ko je to zaista prošao, ko je rekao: "Nećeš me uhvatiti!"
Dakle, ima ih više nego što bi se moglo pomisliti.
Iako nam govore da je stopa vakcinacije ovako visoka ili onako visoka, ne vjerujem u to.
Pa, mislim da nas je više.
Mi se jednostavno nismo poznavali na početku.
I mi smo se osjećali prilično usamljeno.
Također smo pomislili: "O, Bože, jesmo li sada jedini ovdje?"
Svi smo vas pokušali upozoriti na početku.
Imali smo iskustva s ovim početkom januara i u februaru.
I rekli smo: "Hej, dečki, nemojte tamo ići. Mnogi od nas umiru."
Dakle, čak i uz to i uz činjenice... – vidjeli smo to.
Gdje su svi bili, žrtve koronavirusa?
Tamo nije bilo nijednog.
Više nije bilo moguće uvjeriti ih činjenicama.
Na kraju su čak i zahtijevali odobrenje za svu tu prljavštinu.
Bili su tako zadovoljni.
kao lijek, kao čudesni lijek, zapravo
I mislim da je šteta što toliko ljudi više ne dovodi ovo u pitanje.
Gdje je nestala svijest o zdravlju?
Imamo ekološki prihvatljivu stolarsku radionicu. Većina naših kupaca je ekološki osviještena ili veganska ili šta god.
Oni vode suštinski zdrav način života.
Mi premazujemo ormariće prirodnim uljem.
Ali zbog sve te prljavštine trče kod doktora.
Ne razumijemo to.
To će pojesti.
Kada je riječ o hrani, oni paze da ona ni pod kojim okolnostima nije genetski modificirana.
Oni sebi dopuštaju da se podvrgnu genetskoj terapiji...
Nemam pojma.
Pa, to je nešto što mi nikada zapravo nismo uspjeli razumjeti.
Ono što se dogodilo u umovima ljudi je da su jednostavno napustili kritičko razmišljanje i
slijepo vjeruju u sve što se trenutno događa.
Jesu li svi izgubili intuiciju?
Nije kao da radimo posao koji je toliko sveprisutan.
Stvarno? Ako te pogrebnik upozori, trebaš to shvatiti ozbiljno.
Nikada nisam razumio zašto ljudi i dalje...
Kakve su bile reakcije?
Pa kad si rekao: "Hej, oni kažu ovo i ono, ali mi smo iskusili upravo suprotno", kako su ljudi reagovali kad si im to rekao?
Da, slušali su to, i kad ste ih sljedeći put ponovo sreli, oni su već bili (vakcinisani).
Onda se to već dogodilo. Iako si je više-manje prethodno upozorio.
I rekli ste da je sada već djelimično slučaj da ljudi shvataju da možda odluka koju su donijeli
nije bila prava. Da već uspostavljaju određene veze.
Je li možda također došlo do razvoja od: U početku uopće nije...
A sada kažeš da možda ljudi tamo uspostavljaju određene veze, možda čak i više puta.
Je li to također bio određeni razvoj tokom vremena?
Da, apsolutno. Apsolutno.
U početku to nisu vidjeli.
Već smo imali smrtne slučajeve. Postoje i hrabri doktori.
Oni zatim zabilježe smrt od treće strane (vakcinaciju). A zatim policija također obavi obdukciju.
Da li je to slučaj, ako tamo piše, hoće li biti obdukcija?
Da, onda će biti zaplijenjeno. To je neprirodna smrt.
Ako piše smrt injekcijom, onda
Da, to je neprirodno. Baš tako.
A onda se obavlja obdukcija, ali je provodi Odjel za krivične istrage, odnosno policija.
A mi smo upravo, u ovom konkretnom slučaju, imali zakazan termin kod doktora u petak za buster dozu.
Upravo tako. I obdukcija je bila u srijedu.
I onda su samo čekali na rezultat.
I sve što je ispalo bilo je srčani zastoj.
Veza nije istražena.
Da, bili su tamo u petak (na vakcinaciju) i dobili su svoju sljedeću dozu. Tako je jednostavno bilo.
Da, i na početku je bilo više tako, naravno da su vjerovali cijeloj stvari.
A ako biste rekli suprotno, onda "oh well".
Možda ste čuli jedan ili dva razgovora među svojim prijateljima.
Često sam čuo ljude kako kažu: Vjerujem vladi; izabrali su je narod. Da, i ne vjeruju da bi vlada učinila išta štetno za narod.
Šta želiš? Ne donosiš ništa drugo. Da,
I ne možemo ići protiv doktora koji su za to i koji podržavaju cijelu stvar.
Nemamo nikakve šanse. Kao pacijent, vjerujete svom doktoru.
Da, i očigledno su oni i dalje nekako iznad nas.
Jesu li postojali određeni događaji u kojima su se stvari razvijale u suprotnom smjeru? Ili je to bio postepeni proces od
"Da, vjerujem u to i on je definitivno umro od virusa" do "Da, ova genska terapija bi... to je vjerovatno uzrokovalo", zar ne?
Kao što sam rekla, zaista gledamo sve što GEZ plaća, više ništa drugo ne gledamo.
Dosljedno to izbjegavamo jer jednostavno ne želimo biti bombardirani besmislicama.
Ali možeš vidjeti šta se dogodilo kad razgovaraš s ljudima na ulici. Jer oni o tome uvijek
pričaju ili odražavaju ono što su tamo čuli.
I ljudi su također uključeni u dijalog.
A sada, ako neko kaže: "Hej, otad se osjećam tako loše", onda će i sljedeća osoba usuditi reći isto.
I to je također proces.
Upravo si to sada shvatio.
Sve više ljudi se usuđuje javno reći: "Da, nisam zadovoljan time."
Osim toga, porodice doživljavaju iskustva sa smrtima. Mnoge porodice su pogođene više puta.
Da, u posljednje dvije godine su pokopali pet članova svoje porodice.
Ako i sada ne razumiju, ne znam šta da kažem.
Ali vjerovatno ima nekih koji će i dalje reći: "Da, u redu."
Ne te.
Gospođa je rekla: "Definitivno nikad više." Tako je i ona čvrsto uvjerena da je to rezultat svega.
Zato što jednostavno ne može biti, da.
I dvoje njene braće i sestara, od kojih nijedno nije imalo još 70 godina, da.
Jedan nije 60, drugi nije 70, a oba roditelja su u ranim osamdesetim. Dakle, negdje... Da, posebno kad govoriš
o očekivanom životnom vijeku od, ne znam, navodno, da.
I odjednom svi umiru. To ne može biti istina, zar ne?
I oni to sada mogu vidjeti.
Kao što sam rekao, to čujem sve češće.
Da nije bilo moje supruge (koja se vakcinisala), ona bi još uvijek bila živa, da.
Ili od trećeg, četvrtog, petog, zavisno od toga koliko ih je bilo, sve je krenulo nizbrdo, zar ne?
Iako većina zapravo kaže: od trećeg je sve išlo nizbrdo.
Mislim da, ako sada ideš još češće, to je, naravno, samo moje lično mišljenje. Što se gore osjećaš.
Hajde da ponovo razgovaramo o vremenskoj liniji i brojkama.
Dakle, da još jednom ukratko sažmemo.
2020. je bila vrlo tiha, manje nego prije.
Počelo je krajem 2020. godine. Možete vidjeti vremensku vezu s programima injekcija.
U 2021. godini, to je definitivno bilo znatno više od...
Stvari su stvarno uzletjele. Izvinite?
Tada je sve zaista uzletjelo 2021. godine.
2021. je bila zaista uzbudljiva godina.
A šta se desilo u godinama koje su uslijedile? 2022, 2023?
Dakle, 2022. je i dalje bila intenzivna.
Do 2022. godine, odnosno 2021. i 2022., uvijek smo primjećivali korelaciju.
Da. Dakle, otprilike dvije sedmice kasnije, objava je objavljena. A sada je 2023...
Dakle, dvije sedmice nakon termina za injekciju...
Upravo tako, da, upravo tako.
A sada je 2023. čini se da se opet stabilizira.
Zapravo smo ove godine ponovo imali najveći broj smrtnih slučajeva u proljeće i jesen.
Ipak, moram dodati da su se kod nas stvari zaista ponovo pokrenule 28. septembra ove godine, kada je mnogo ljudi umrlo.
I 18. septembra je opet počelo, zar ne? Ponovo su počeli.
Počelo je s službenom preporukom, da tako kažem, od ...
Upravo tako, i također znamo od prijatelja, odnosno poznanika koji rade za doktore, koji su medicinski
asistenti ili tako nešto, i njihovi su kalendari bili puni. Da,
Ljudi su čekali priliku da osvježe svoje znanje.
I tamo je bilo isto, kao što sam rekao, opet je bilo tačno deset dana, baš kao što je za nas počelo.
A ono što je sada upadljivo je da starija generacija opet sustiže.
Onda shvatim da je to bio glavni fokus.
Zato što sada imamo mnogo onih u tridesetim godinama, koji su rođeni tridesetih, gdje
sada svi... Što na prvi pogled nije neobično.
Stari umiru, to je jednostavno tako, posebno kad imaš 90 godina.
Molim vas, nemojte ovo pogrešno shvatiti.
Ali to je samo, kao što sam rekao, upadljivo:
18. (septembar) bio je početak.
28. (septembar) – tada je sve počelo.
A sada se stvari smiruju.
I vjerovatno možete zaključiti iz stanja preminulog, kao što ste rekli na početku.
Nažalost, možete to vidjeti.
Toliko njih ima ovo sivo, vrlo sivo, žućkasto lice.
Dakle, to je neprirodno.
Nije ono kako preminula osoba obično izgleda.
A ostali su također samo žućkasto-krčavi.
Dakle, imamo puno, puno žutih, da.
Žuta, ima li to također veze s jetrom?
U grupi doktora čiji smo dio, mnogi su već rekli da se ovaj spike protein obično nakuplja u jetri.
I to bi onda stvorilo ovaj žuti izgled.
Mogu samo ponoviti ono što sam čuo.
Već mi je opet dosadno.
To više nije moja oblast stručnosti.
Ali i dalje imam posmatranje i raspadanje.
Ova autoliza počinje mnogo ranije.
Mi pokupimo mnoge ljude koji su mrtvi tek jedan dan.
I ne možeš ih dirati jer bi im slučajno mogao oguliti kožu ili tako nešto.
I to ne bi trebalo biti tako. Ne nakon samo jednog dana.
I ne dobijaju svi kortizon i hemoterapiju ili nešto slično. To bi bio jedan od razloga.
Ne, umrli su pod normalnim okolnostima, nazvat ću ih normalnim okolnostima.
Ipak, takav je red stvari. To zapravo ne može biti slučaj. Ne tako često.
Kao što sam rekao, to je oduvijek bilo tako.
Neko ko je prethodno podvrgnut hemoterapiji u trajanju od tri mjeseca ili duže i umro kao
posljedica, također će odmah početi da se razlaže.
Ne trebamo o tome razgovarati. To je izuzetno naporno za tijelo.
Ali ljudi umiru bez hemoterapije. Ili bez primanja visokih doza kortizona ili bilo čega drugog. Ili bez
morfija. Kako bih ja trebao znati šta tamo dobijaš?
Da, i to je vrlo primjetno. I mi to još uvijek vidimo.
A najgluplja stvar je što imaju sahranu, što je glupo, još ne znam da li je to dobro ili loše.
Produžili su period sahrane na deset dana. Prije je bio sedam. Od početka pandemije.
I to je, naravno, problem za nas. Posebno kod ukopa. Kada je sahrana tek sedmicu kasnije.
A to je s tijelom izloženim. Zaista morate provjeriti hoće li se lijes ranije zatvoriti.
To je samo drugačija vrsta komunikacije koja se sada odvija nego prije.
Zbog izgleda preminulog.
Da, upravo tako. Ne možete očekivati da rođaci to više trpe.
Da, to znači da također komunicirate: "Hej, ako želite ponovo vidjeti tu osobu, morate to učiniti do ovog
trenutka, jer inače to više nema smisla", da tako kažemo.
Upravo tako, da.
Postoje i mirisi i tako dalje.
Možemo ih zaustaviti u velikoj mjeri, rekao bih, da. Ali u nekom trenutku oni će se ionako ponovo pojaviti.
Raspad se ne može zaustaviti, osim tretmanom thanatopraxy.
Ali to niko ne radi.
To se radi samo kod međunarodnih transfera. Ili za Michaela Jacksona ili nekog drugog ko je izložen duže vrijeme.
Upravo tako. Inače nema smisla.
Rekli ste da je prije nekoliko mjeseci, kada su, da tako kažemo, ponovo izdane službene preporuke, sve počelo ispočetka.
Kamo misliš da će nas putovanje odvesti?
Dakle, jednom si rekao da su se neki ljudi već probudili i preispituju ovo. Ali i dalje primjećuješ
jasan obrazac, naime da se nakon preporuka za vakcinaciju broj smrtnih slučajeva povećava.
Kuda misliš da vodi ovo putovanje? Za šta se također pripremaš u svom poslu?
Pa, upravo smo kupili malo za zalihu, samo da budemo na sigurnoj strani, jer jednostavno
ne možete predvidjeti kuda će sve ovo voditi.
Naravno, nadam se da će ljudi na kraju prestati stalno tamo trčati.
To bi bila jedna mogućnost.
Ono što smatram nesretnim je zaista naše starije društvo, koje se ne može braniti.
Posebno ljudi koji su u domovima za njegu.
Ako nemaš djecu koja su snalažljiva, onda si potpuno na milost i nemilost cijele
situacije. Ne možeš ništa učiniti po tom pitanju.
Mislim da je to šteta. Jer upravo sada, kad primijetiš, recimo, da ljudi zahtijevaju da se
prošlost obradi, čak i ako druga strana to ne čini.
Ili kada su programi, poput MDR-a na primjer, prošlog utorka imali emisiju o nuspojavama
vakcinacija. Mislio sam da je to bilo vrlo hrabro.
Naravno, nije sve rečeno; to bi bilo previše za obične građane.
Ali je već uklonjen iz medijske biblioteke.
Da ga više ne možeš gledati. Mislim da je to šteta.
Gdje počinje obrazovanje? Zašto, čega se boje?
Da, napravili su grešku.
Ali moraju stajati iza toga i ne pokušavati se izvući i nastaviti kao prije, samo zato što su sada zaglavljeni s koliko limenki.
Da, ionako je već dovoljno milijardi potrošeno na druge stvari.
Pa onda nije važno ni ako je i kod njega tako. Koja je svrha?
I da, bilo bi izuzetno važno pomiriti se s tim.
Imam nevjerovatnu količinu štete od tuge.
Oh, kako čovjek može ljudima vratiti oproštaj koji im je uskraćen?
Ili savjetovanje za žaljenje, gdje im nije bilo dozvoljeno da budu prisutni?
Da, čak i oprostiti se u krematoriju ili pratiti kremaciju? Sve je to bilo zabranjeno.
Ili najboljem prijatelju čak nije bilo dozvoljeno da prisustvuje sahrani jer je bio isključen.
Misliš li to općenito, ili za ljude koji nisu imali određeni status?
Da, morali ste biti dio užeg porodičnog kruga da biste mogli prisustvovati sahrani. A to nije bilo moguće.
Tek tada, kada su zahtjevi za testiranje i slično stupili na snagu, na groblju su se
primjenjivale mjere 3G ili 2G, ovisno o situaciji.
I da, bilo bi važno riješiti ovo pitanje.
Ljudima je jednostavno oduzet veoma važan dio.
A posebno kada je veza jaka.
To znači da praunuku zapravo nije bilo dozvoljeno da ode na sahranu svoje prabake.
Ali bi jednako lako moglo biti da je praunuk proveo prve tri ili četiri godine svog života samo sa svojom prababakom.
I onda tamo postoji snažna veza.
I ne mogu mu jednostavno reći: ne, ne možeš doći.
Da, kako dijete ikada treba pravilno prevazići ovu tugu ili razviti zdrav proces tugovanja?
Mislim, sigurno ćeš se u nekom trenutku suočiti sa tugom.
Imamo iskustva u opraštanju. Svaki dan se opraštamo.
Ne smije se zaboraviti to.
Ali ovo oproštaj je nešto sasvim drugo.
Samo mislim da je to šteta.
I mislim da je šteta što ljudi i dalje zataškavaju istinu.
I nešto se definitivno dešava.
Sve je drugačije od 2021. godine. Jednostavno je tako.
Sve je drugačije. A šta je drugačije? Samo je jedna stvar uvedena drugačije.
Dakle, nije tako teško riješiti jednadžbu, da tako kažem.
Ne, upravo tako.
To je sasvim normalna, jednostavna računica. A ako to ne možeš shvatiti, pa, ne znam. Mislim, polako, ali sigurno...
I samo mislim da naši političari ne mogu izbjeći ovu odgovornost.
I to ne pomaže, ni odstupanjem ni ničim drugim.
Ne, mislim da ih treba izvesti pred sudove. Po mom mišljenju, ono što rade je masovno ubistvo!
Sada stvarno moraš izgovoriti tu riječ naglas.
To zvuči kao jak izraz, ozbiljna optužba.
Ali ako to zaista detaljno pogledaš, onda bi o tome zaista trebao razmisliti.
Da, mislim tako, kao što sam rekla, ali to nije izgovor. Ali za mnoge ljude to je jednostavno ubrzalo
smrt. Vjerovatno bi ionako umrli u bliskoj budućnosti.
Posebno među starijima.
Oni često imaju mnogo bolesti.
I to je samo pogoršalo.
Ovo nije izgovor za one koji su morali otići ranije.
Ali mislim da bi još dosta drugih ljudi bilo živo da se nisu navukli na te stvari. Da, stvarno.
I jednostavno ne mislim da je to u redu.
I oni bi se jednostavno morali opravdati zbog toga.
Dakle, također smo podnijeli krivičnu prijavu u Karlsruheu. Bili smo uključeni u to.
I zaista to mogu preporučiti svima.
Samo malo oglašavanja sa strane.
Na ZAAVV, Z-A-A-V-V, možete preuzeti karticu. Možete je popuniti. Možete je poslati na BGH.
Mogu samo reći svima: učinite nešto po tom pitanju! I mislim da bi trebali biti procesuirani.
A posebno gospodin Lauterbach, koji priča takve gluposti, da, kao ministar zdravlja, iskreno.
Ovo nema nikakve veze sa zdravljem. Za mene je ovo ministar bolesti.
Da, ne znaš da li da se smiješ ili da plačeš. Vjerovatno da plačeš, to je vjerovatnije.
Da, mislim, nikada lično nisam prilazila političarima. U tom pogledu sam se uvijek suzdržavala.
Ali da, kad vidiš šta se ovdje dešava. Da, budimo iskreni. Onda moraš nešto poduzeti.
I ljudi ne bi trebali sve samo prihvatati. To ne može biti u redu! Nikad to ne razumijem.
Gdje je nestao sav borbeni duh?
Možda za vas lično. Kakve su bile posljednje tri godine?
Šta si lično naučio? Gdje si imao još jedan trenutak prosvjetljenja? Ili šta si shvatio da
si rekao: "Hej, sada mi je to stvarno jasno"?
Pa, tako je sada za mene, ili općenito u našoj porodici. Naučili smo biti kritični prema svemu.
I također ne oslanjati se na izjave pojedinaca. I uvijek se prvo uvjeriti. Dakle, općenito, vjerujem samo onome što
vidim uživo. Čak ni ovdje na televiziji ili bilo čemu sličnom.
Danas znamo da se sve može lažirati.
Da, pa malo razmisli sam, malo istraži sam. Šta bi se moglo krijeti iza svega ovoga?
Da spomenem neke pozitivne aspekte: nikada nismo imali nikakvih problema s karantinom ili bilo čim. Sve smo
uvijek gledali pozitivno. Zapravo je bilo prilično ugodno.
Na ulicama se nije dešavalo ništa. Prilikom kupovine ljudi su morali održavati distancu. Ako ste imali zakazan termin
kod doktora, morali ste nazvati i odmah biste bili primljeni.
Nisi morao čekati. Zato se moraš fokusirati na pozitivne aspekte cijele situacije.
A ono što više ne bih želio propustiti su svi ljudi koje sam upoznao u protekle tri godine.
Pa, mislim da je čak i prije nego što se pojavio čudesni lijek, već bilo jasno da je C
(koronavirus) jednostavno otkrio pravi karakter ljudi.
A onda si također vidio koliko si ljudi zapravo pogrešno procijenio.
Koliko ljudi u suštini predstavlja neku vrstu slike vanjskom svijetu koja ne odražava ono što oni zaista jesu iznutra.
I u posljednje tri godine, da, zbog reorijentacije, sada ljudi koje si upoznao, i to je jednostavno tako.
Sada sam mnogo, mnogo bolji nego što sam bio na početku.
Apsolutno. I više se ne bojimo. Potpuno smo se oslobodili tog straha.
Dakle, više ne dopuštamo da nas išta skrenu s puta.
Osim ako bi neko direktno napao porodicu ili tako nešto. Baš tako.
Ali jednostavno na ljude koje sada poznajemo, zaista sam ponosan na njih
Želite li reći još nešto ljudima prije nego što završimo?
Pa, samo bih željela ohrabriti sve da to učine.
Ne vjerujte uvijek svemu što čujete. Uvjerite se sami.
Ne zaboravi biti samokritičan. Da, općenito kritičan prema svemu.
I jednostavno potražite svoje vršnjake.
I ako budemo jaki i držimo se zajedno, ništa nam se neće desiti.
Čvrsto vjerujem u to.
U redu, lijepe završne riječi i hvala ti na trudu, draga Marlies.
Nadam se da možemo doprijeti do mnogo ljudi.
Tamo je bilo mnogo uzbudljivih stvari.
Također sam mnogo naučio iz ovoga. Hvala vam na hrabrosti i predanosti.