Dakle, nisu bili virusi, želio bih iskoristiti ovu priliku da ponovim, koje smo iskusili.
"Dakle, stalno smo izloženi mnogim čudnim, novim virusima."
Možemo to učiniti. Nema potrebe za brigom.
Dakle, moraš biti prilično siguran kad plašiš ljude ili ih upozoravaš na neku
bolest da stvarno znaš o kojoj se bolesti radi.
Ponekad je to također trovanje.
Zamislite da upozoravate ljude na neki virus, a oni su toliko oslabljeni glifosatom da im je mikrobiom
uništen, zbog čega doživljavaju simptome trovanja i ne mogu podnijeti određene stvari.
A onda kažeš: "Oh, ali ima virus."
Ali su ljudi samo sustavno oslabljeni nekom vrstom otrova. To bi također moglo biti slučaj.
"Kada je zdravlje ugroženo?"
Kako možeš znati?
Može se utvrditi je li ona u opasnosti samo PCR testom. To je ono što kaže WHO.
Definira kako prepoznati opasnosti i koje su opasnosti prisutne.
Imaju svoje ljude posvuda i sada to sve više ugrađuju posvuda, a ako se nešto pojavi, oni
definiraju što je to i onda je to majmunski boginjak.
Ove su izjave dao dr. Wolfgang Wodarg tijekom svog predavanja 23. veljače 2024. u Reidenu, Švicarska.
Naslov njegove švicarske premijere bio je: "Pandemije umjesto demokracije – vladanje strahom?"
Dr. Wodarg je specijalist interne medicine, pulmolog, specijalist socijalne medicine, liječnik higijene i
medicine okoliša te je dugo bio na čelu zdravstvene ustanove.
Godine 1991. dobio je stipendiju za studij epidemiologije na Sveučilištu Johns Hopkins u SAD-u.
Od 1994. do 2009. bio je zastupnik SPD-a u njemačkom Bundestagu.
Od 2011. radi kao sveučilišni predavač, zdravstveni znanstvenik i autor. Njegova knjiga Falsche Pandemien (Lažne
pandemije), objavljena 2021., bila je broj 1 na SPIEGEL-ovoj listi najprodavanijih knjiga.
Ispod možete pogledati jednosatnu kompilaciju njegovog dvosatnog predavanja.
Wodarg objašnjava zašto za navodnu pandemiju koronavirusa nisu krivi virusi, već moć Svjetske
zdravstvene organizacije da definira pojmove.
Nisu bili virusi U redu, idemo na sljedeći.
Dakle, nisu bili virusi, želio bih iskoristiti ovu priliku da vam još jednom kažem da smo ih iskusili.
Virusi, ako ovo vidiš, mnogi zrakoplovi koji lete oko svijeta u 24 sata, to je vremensko razdoblje.
Na svakom zrakoplovu ima oko 200 ili 300 ljudi, i svi su puni virusa.
To je 10 milijuna putnika svakog dana koji širili svoje viruse po cijelom svijetu, a mi ih zamjenjujemo.
Jeste li ikada prošli kroz sigurnosnu provjeru na aerodromu i sjedili jedan do drugoga u avionu?
– Maska je potpuno beskorisna.
Virusi su ovdje i razmjenjuju se.
Tako je već desetljećima, ne samo u zrakoplovima.
To je normalno; novi virusi neprestano se pojavljuju i neprestano se mijenjaju, osobito RNA virusi poput
koronavirusa, koji se mijenjaju vrlo brzo i kontinuirano.
A ono što vam govore o brojnim varijacijama je smiješno.
To je priča koju je netko nekako izabrao.
To je nešto odabrano.
Priroda je mnogo divljija, jer se virusi nisu proširili, navodno su se proširili samo iz Wuhana.
Ali je i ovdje bilo nekih.
U Švicarskoj ima mnogo mjesta gdje su pronađeni virusi, vjerojatno čak i različiti.
I dolaze sa svih strana, neprestano se šire sa svih strana i mijenjaju se i prilagođavaju.
A njihov imunološki sustav, upoznajemo ih sve.
Imamo nevjerojatne mogućnosti za obuku, na primjer kroz turizam i globalizirano gospodarstvo,
koje ljudima omogućuju putovanje po cijelom svijetu.
Svi su to ljudi koji tamo svakodnevno lete.
Uče o virusima, ne znaju odakle, s nekog otoka u istočnoj Aziji.
Vratite se, bili su na ribarnici.
A onda su u Vijetnamu vidjeli žohare koje tamo ljudi jedu.
I gusjenice i slične stvari. Bilo je puno ljudi i bilo je gužva.
I to je bio prekrasan odmor, kažu.
Ništa nije bilo.
Dakle, stalno smo izloženi mnogim nepoznatim, novim virusima.
Možemo to učiniti. Nema potrebe brinuti se.
Luda industrija
Ako pogledate podatke o tome gdje su se ljudi u prošlosti razboljeli, kao što je ovdje, na primjer, prikazao Peter
Doshi, koji je u Der Spiegel dao grubi sažetak svojih grafika.
Pogledao je smrtne slučajeve od gripe u SAD-u od 1930. do 2004. godine.
Kao što vidite, nakon Svjetskog rata došlo je do masovnog pada.
Onda je ostalo vrlo malo. Gotovo nitko više ne umire.
Usput, stari umiru. To se ionako treba dogoditi, zar ne?
Da, umiru, a ponekad imaju i gripu.
Da, i ponekad, odjednom, nakon rata, u 1960-ima, da tako kažemo, što su bili ti virusi?
Prvo si ih počeo tražiti, a onda si već znao pet ili šest od dvjesto koliko ih sada znaš. I samo su
oni za koje si imao testove mogli biti provjereni.
I tada se gripa mogla otkriti.
To je bio slučaj, budući da mu je posvećena posebna pažnja.
Netko je također rekao da bi možda bilo moguće proizvesti cjepivo.
A onda ste samo provjerili i vidjeli da su u tim zemljama posvuda bili sentineli za gripu.
Koliko je tamo pronađeno infekcija gripe i tako dalje.
A onda su rekli gripa A ili B. Zatim su opet bili HN1, H5 i sve podvrste.
I zato svake godine morate imati nove cjepiva, jer se mijenjaju.
A onda se moraš ponovno cijepiti.
To je luda industrija, jer, o, evo nas opet s varijantama, treba im nova cjepiva protiv Omicrona, a mi ih već pripremamo.
I onda... I onda činjenica da su dva ili tri prisutna istovremeno, kad tražite samo jedno, a test je pozitivan, samo na gripu
ili samo na koronavirus, na primjer, niste ni pogledali ostale.
Ali činjenica je da u većini slučajeva, kod oko 40% infekcija, postoje dva virusa koja vas mogu razboljeti.
Ponekad, ako imaš dva virusa, ne razbolijevaš se, ali samo ako imaš jedan.
Ponekad se dva virusa međusobno pojačavaju.
To ovisi o tome koji će se virusi pojaviti i kada.
To znači da je ovdje vrlo, vrlo složeno.
Zapravo vam je potrebna diferencijalna dijagnoza i test, ma koliko god precizan bio,
koji vam ne govori ništa, pogotovo ne PCR test.
A ako želite procijeniti takav rizik, dobro je provjeriti postaju li se više ljudi razbolijevaju nego inače.
Ili je doista moguće dijagnosticirati bolest sa sigurnošću? Koronavirus?
I kako možete isključiti mogućnost da ovo nisu drugi virusi?
Kako se može utvrditi da simptome doista uzrokuje ova infekcija, ako postoji test koji može pouzdano otkriti koronavirus?
Dakle, kad plašite ljude ili ih upozoravate na određenu bolest, morate biti apsolutno sigurni da doista znate o
kojoj se bolesti radi. Ponekad to može biti i trovanje.
Zamislite da upozoravate ljude na neki virus, a oni su toliko oslabljeni glifosatom da im je mikrobiom uništen, što im uzrokuje
simptome trovanja i čini ih netolerantnima na određene stvari.
A onda kažeš: "Oh, ali ima virus."
Time su ljudi samo sustavno oslabljeni nekom vrstom otrova. To bi također mogao biti slučaj.
Diferencijalna dijagnoza nije samo ključna za pojedinačne pacijente, već i za epidemiologe.
Da, i onda ste mogli vidjeti što je Institut Robert Koch radio; oni uvijek prate koliko ima slučajeva gripe.
Imaju 600 medicinskih ordinacija koje izvještavaju svaki tjedan.
Za mene je ovo toliko. Postoji određeni standard, a zatim ga mogu usporediti longitudinalno,
tijekom godina, da vide povećava li se ili smanjuje.
I to je bilo prvo mjesto na koje sam pogledao; to je praktički ista stvar koju sam napravio sa svojom suprugom Thomsen.
Ovo je ono što Institut Robert Koch radi s 600 medicinskih ordinacija diljem Njemačke.
I onda sam pogledao i vidio – ovdje možete vidjeti ovu liniju, to je bila 2020. – i odjednom u ožujku je bio
lockdown, više nitko nije bio bolestan, pandemija je harala, a nitko se nije razbolijevao.
I to me je iznenadilo.
Znam zašto je opalo, jer više nitko nije išao u liječnikov ordinaciju.
Morao si nositi masku i morao si se testirati, a ljudi su govorili: ne, jer me sada vjeruju, pa mi
ne treba bolovanjski list i ne moram ići liječniku.
A onda, kad su imali gripu, tako su je liječili.
I to se nastavilo sljedeće godine.
To je 2021. – ništa, apsolutno ništa, ništa cijelu godinu.
Nije bilo ni sezone gripe.
Da, uvijek sam mislio da bi nešto poput pandemije bilo katastrofa, s bolnicama preopterećenima. Ali to nije bio
slučaj. Nemam podatke pri ruci, ali vjerojatno znaš da su bolnice tijekom tog razdoblja smanjile broj kreveta.
PCR test je ključ pandemije (Kina)
A to dolazi iz Kine. To me je uvjerilo kad sam početkom ožujka provjerio kod kineskog CDC-a. Koji su tamo podaci dostupni?
I to su bili slučajevi, to su bili pozitivni PCR testovi.
I vidiš, u početku je bilo samo nekoliko tisuća slučajeva svaki dan.
I onda odjednom, 1. ožujka, palo je po nalogu.
Pandemija je u Kini završila. Jednostavno su je isključili.
Sjeti se zrakoplova, sjeti se mnogih ljudi, posvuda vrvi ljudima.
Imali su neke viruse. Jednostavno su preko noći zaustavili pandemiju i slične stvari.
Jednostavno je više nisu testirali. Nestala je.
Mogli smo to sami napraviti.
I ova je bolest definirana.
I to je ono što je WHO učinila prije nego što je počelo, još 2019. godine.
Definirali su bolest prema ICD kodu.
To je ono što WHO može učiniti.
Ona može definirati dijagnoze.
Definirati znači postaviti ogradu oko nečega; sve što je unutra pripada tome.
To je jedna definicija.
I definirali su to na takav način da su rekli: pa, postoji Covid-19. To je novi opasan patogen iz Wuhana, rekli su.
I to možete utvrditi testom.
Ovo je PCR test gospodina Drostena.
Također smo to zabilježili.
A ako je pozitivan, onda je to Covid-19. Postoje i asimptomatski slučajevi.
To znači da su ljudi zdravi, ali je test pozitivan.
A onda imaju drugu dijagnozu.
To jest, virus Covid-19 nije identificiran.
Još nisu ni PCR-om bili pozitivni.
To su bili ljudi koji su bili u kontaktu s nekim tko je bio pozitivan na PCR – i imali su prehladu.
Dakle, morali su imati simptome i biti u kontaktu s nekim tko je bio pozitivan na PCR testu.
To je također bio Covid-19. Jer mu je dodijeljen drugačiji ICD broj, malo drugačiji, 7.2. Da, i te
su dvije stvari uvijek bile povezane s PCR testom.
Ako je bio Covid, onda je to PCR test.
A kada govorimo o dugotrajnom Covidu ili post-Covidu, mislimo na osobe koje su bolesne nakon što im je u
nekom trenutku dijagnosticirano jedno od ta dva stanja.
Koje su potpuno besmislene. Nerelevantne.
Osobe koje su imale sindrom kroničnog umora.
Ali je netko u međuvremenu imao pozitivan PCR test. To je sada dugi Covid.
I, naravno, osim činjenice da su izmislili Long Covid kako bi prikrili nuspojave ovih injekcija.
To je glavna funkcija.
Postoji jedan sjajan tip, Kary B. Mullis. On je izumitelj PCR testa.
Dakle, on kaže da se PCR testom može pronaći bilo što kod bilo koga ako tamo postoji ijedna molekula.
I u nama imamo molekule od svakakvih stvari.
Jeste li znali da u stolici izlučujete bakterije tetanusa? S toliko ljudi više se ne možete ni pouzdati da ćete naći WC.
Pa, nekad sam inspektirao postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Kao službenik javnog zdravstva, također moraš
provjeravati postrojenja za pročišćavanje pitke vode i otpadnih voda kako bi bio siguran da ispravno rade i da ne smrdiju.
A onda smo mi, pa je netko izmjerio koliko salmonele ima u otpadnoj vodi iz postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.
To je bilo prilično puno, pa sam mislio da tamo ne bi trebao plivati duže od deset minuta. Inače ćeš dobiti infekciju.
Po tim standardima pokušavaš se orijentirati i ono što tražiš, to i pronalaziš.
A ostale stvari, poput tetanusa, nitko to više ne provjerava, mogli bi to ponovno uvesti.
Još uvijek mogu nešto od toga napraviti, ali im to ne smiješ reći.
Ali ovdje, ovdje možete vidjeti broj testova. To je bilo početkom 2020. godine, kada se provodilo sve više testova. Plave
trake ovdje predstavljaju testove, i odjednom ih je ovdje mnogo.
Jednom davno su ih ovdje napravili mnogo.
To je bilo u jesen 2020., kada su testirali u domovima za starije i posvuda drugdje i poslali osoblje kući, ostavivši starije osobe
bez njege. Završili su u bolnici, intubirani u 80. godini, liječeni Remdesivirom,
ubijeni, kako bismo mogli vidjeti žrtve Covida-19.
Crveno na krivulji, to je ljestvica ovdje, to je postotak pozitivnih testova.
Na početku je bilo prilično visoko.
Ovdje ljeti nije bilo ničega.
Testirali su ih na aerodromu, ali ništa nije pokazalo. Ovdje.
I onda je počelo, postotak se povećao, dosegao je oko 10%, i bilo je, pa, do 10% pozitivnih testova.
To je, naravno, prilično mnogo, ovisno o broju testova.
Gledaj, gotovo je stiglo, a onda imaš gotovo stiglo, da, to je 1,5 milijuna testova tjedno koji su obavljeni u Njemačkoj.
To su ti brojevi, zar ne? To su oni, ovdje je nakon toga provedeno 2,5 milijuna testova,
u travnju 2022., 2,5 milijuna testova tjedno.
I pogledaj koliko ih je bilo pozitivno.
Do 50% je kasnije bilo pozitivno.
To je potpuno apsurdno, čista besmislica.
Ne samo rasipanje resursa, nego i zakidanje cijele populacije.
A imamo institute koji zapravo znaju bolje.
Imamo Institut Paula Ehrlicha, imamo Institut Roberta Kocha, pametne ljude na sveučilištima.
Zašto su šutjeli o takvom cirkusu?
Ali što smo to doživjeli?
Zatim sam potražio nešto drugo.
Provjerio sam koliko je to bilo, a onda su došle hitne službe, ljudi s plavim svjetlom,
koji su već bili tamo u tim godinama, 2021.
Možete vidjeti ove različite točkaste ili punu liniju: punu liniju iz 2021., a ostale su iz dvije godine prije toga.
A ovo su respiratorni razlozi zbog kojih ćete, ovisno o respiratornoj bolesti, biti
upućeni u hitni prijem kao hitan slučaj ili ne.
I oklade su izbrojene.
Ovo su operacije koje su raspoređene po Njemačkoj.
U to vrijeme postojalo je samo šest takvih lokacija na kojima su zabilježene ove hitne operacije.
A sada ih je još više.
Možete vidjeti da nema promjene.
Bolesti dišnih putova nisu bitne, što je to opet bilo – što je to opet, koronavirus?
To bi trebao biti respiratorni virus.
Nije bilo ništa za vidjeti, pa sam se pitao. Pa, što je to?
A onda sam kasnije ponovno provjerio: što je s ostalim misijama?
Ovo su bili kardiovaskularni razlozi za prijem zbog hitnih stanja, tj. kardiovaskularnih problema.
I odjednom vidiš, paralelno s ovim ispod – to sam napravio ja, stavio sam ih jedan za drugim
– ove dvije stvari, točno usklađene u vremenu.
I tada prvi put vidite ovu sivu liniju.
Pogledaj, tamo je jedan.
Ovo su ljudi koji su primili prvu cjepivu, prvu dozu.
A ovo su oni koji su primili drugu dozu.
I ovdje, osobito s početkom druge injekcije, ali već i prije, ova krivulja iznenada naglo raste na potpuno drugu razinu, više nego
udvostručujući se, dvostruko više slučajeva kardiovaskularnih komplikacija, paralelno,
istovremeno s primjenom tih RNA tvari, ove genske terapije.
Uopće nisu bili bolesni. Ne možeš liječiti bolesne ljude – ovo trovanje.
Isto vrijedi i za neurološke poremećaje, koji također postoje.
I ovdje možete vidjeti kako je to iznenada naglo poraslo, i to u velikoj mjeri, sa svim moždanim udarima i neurološkim poremećajima
koji su se pojavili: ljudi su oslijepili, i tako dalje.
To je poraslo paralelno s injekcijama. I to me je tada stvarno alarmiralo.
Odmah sam to vidio kad je počelo.
To je bilo oko 21 sat, kada su podaci konačno bili dostupni.
I to me je prilično uvjerilo da će injekcije biti toksične.
Prekomjerna smrtnost
A sada postoje procjene koje pokazuju koliki je višak smrtnosti, potpuno neovisno o bilo kojoj
dijagnozi. Oni su jednostavno gledali koliko je ljudi umrlo.
Kako se populacija stari, prirodno će više ljudi umrijeti.
Kada je populacija mlađa, manje ljudi umire.
A ljudi koji su već jednom umrli ne mogu ponovno umrijeti.
Ove stvari, ti zapravo znaš.
I to se mora odraziti i u izračunima.
Ako ovo želite epidemiološki procijeniti, morate ga standardizirati prema dobi. A Cooper je to vrlo lijepo učinio.
I onda je primijetio, ovdje prema dobnim skupinama, da se s djecom ovdje u 21. stoljeću ništa nije dogodilo.
Ali među mladima od 15 i više godina, odjednom, ovdje nije bilo ničega, bila je
prisutna submortality tijekom pandemijskih godina.
Ali baš kad je pandemija jenjavala, oni su iznenada umrli.
I mladi su ovdje umrli.
Stopa viška smrtnosti od 8% među osobama u dobi od 40 do 49 godina.
To je puno. To je izvanredno.
A onda je umrla jedna dobna skupina, ne znam zašto.
Ni gospodin Cooper to ne može objasniti, ne znam.
Osobe u dobi od 50 do 59 godina nisu umirale tako često.
Da li je to bila skupina koja je nekako najbolje izbjegla cjepivo, nemam pojma.
I ovdje se nastavlja. U 2022. godini situacija se pogoršala, postajući izuzetno ozbiljna među vrlo mladima, s
10% viškom stope smrtnosti među mladima u sve tri skupine.
A kasnije i za one u dobi od 70 i više godina.
To je nešto što je zaista alarmantno.
To je puno. I to su nepobitni podaci.
Ukupna stopa smrtnosti; ovo ne ukazuje na uzrok smrti.
Ali iako nisu umrli tijekom pandemijske godine, kada su cjepiva davana svima, više od 80%
stanovništva, dva ili tri puta, tada su umrli.
I to je, po mom mišljenju, dovoljno. Zato su te šprice trebale odmah biti povučene s tržišta. Mnogo ranije.
Čim su se u VAERS-u pojavile prve nuspojave, koje su bile jasno vidljive i u Americi, trebali su odmah reći stop, ranije,
kad smo se još mogli donekle osloniti na vlasti, nadam se.
I oni to nisu učinili.
To je namjerno.
Nema drugog načina da se to objasni.
Netko je morao osigurati da ljudi nisu zaštićeni.
Netko je imao zle namjere prema ljudima.
I da, to je ono što smo nazivali pandemijom...
Ovdje možete ponovno vidjeti sve u kronološkom redoslijedu. Ovdje možete vidjeti mlade ljude.
Manje je ljudi umrlo nego inače.
I ovdje, čak i do 30, ništa se ne događa.
A onda je ovdje, kad je ovdje počelo, također počelo među mladima s viškom smrtnosti.
A ovdje je bilo samo viška smrtnih slučajeva tijekom razdoblja kada su ljudi ubijani u domovima za starije i bolnicama.
Bili su samo stariji. To nije tipično za pandemiju, ponekad su samo mladi, a ponekad samo stariji.
Ovdje moraš donijeti toliko odluka o tome kako i koga si želio ubiti. To nije moguće.
Dakle, to uopće nije odgovaralo.
Više to ne želim. Tako je smiješno.
To je slika koju nam virusolozi prikazuju: Wuhan, opasna stvar.
A onda polovica društva i znanosti kaže: To je definitivno došlo iz laboratorija.
Kažu da je analiza došla s riblje pijace.
Ništa nije došlo, baš ništa. Stigli su testovi.
Nije se širio nijedan opasan virus, baš nijedan.
A ova rasprava o ivermektinu ili hidroksiklorokinu je lažna rasprava, odvraćanje pažnje.
Nikada nam to nije bilo potrebno ni za jednu vrstu gripe.
A ljudi koji su ga koristili, a zatim rekli: "Ali mi smo spasili ljude s ivermektinom."
Nisu čak ni napravili diferencijalnu dijagnozu što bi još moglo biti prisutno.
Ne! Nije bilo novih virusa.
A J.J. Couey, koji je biolog, to je prikazao vrlo, vrlo lijepo.
I ovdje je bilo nekoliko vrlo marljivih Japanaca.
Oni su potom rekli: Da, pogledaj, koje su bile opcije?
A onda su pogledali i – oni su stvarno tako pedantni – pregledali su sve: gdje su bili virusi, koje vrste i tako dalje.
I pogledali su se: kako su se razlikovali po sekvencama, različitim varijantama koje su se pojavile?
I onda su pogledali: Oh, to je čudno.
To se nikada prije nije dogodilo u prirodi, da ovo... kako se to može dogoditi? To se uklapa.
Otkrili su da nastanak nekih izolata Omikrona nije bio proizvod evolucije genoma.
Rekli su da se takve mehanike ne događaju u evoluciji.
A onda su također rekli da su varijante Omicrona već bile otkrivive svugdje 2020. godine.
To se također ne uklapa u narativ koji nam se servira.
I onda zaključak: varijante su nastale kroz potpuno novi mehanizam koji se ne može objasniti postojećim biološkim znanjem.
Rekli su da nešto slično još ne postoji u prirodi.
I oni su zaista uložili puno truda u to.
To je sjajan komad rada s puno detalja.
I postoji mnogo, mnogo stranica koje to vrlo dobro utvrđuju na vrlo trezven način.
A ako pogledaš, imam kontakte s virologima i ljudima koji su također aktivni u molekularnoj biologiji.
I oni znaju da su RNA i RNA virusi potpuno nestabilni.
Couey ima dobar primjer za objasniti ovo.
On kaže da ako nešto želite umnožiti tako da napravite kopiju, onda je s RNK to kao da imate
glazbenu kasetu i kopirate je na drugu glazbenu kasetu.
Onda je malo bučno.
A ako ove pjesme ponovno kopiraš, bit će još više buke.
A ako ih ponovno kopiraš, jedva više možeš čuti glazbu.
Isto vrijedi i za RNA viruse.
Ne možete ove stvari pomaknuti naprijed nepromijenjene, ali se to može učiniti vrlo brzo.
Razmislite o deset milijuna putnika u zrakoplovima svaki dan ili tako nešto. To je apsurdna priča koju
su nam ispričali o širenju i mutiranju tog virusa.
A onda pronađeš varijaciju. To neće raditi.
Ali kako osigurati da se ove varijante mogu pronaći diljem svijeta?
To se radi upotrebom posebne tehnike za prikupljanje tih malih fragmenata, a ovaj virus
sadrži 30.000 nukleotida, te ih potom sastaviti.
Zapravo su bili samo na računalu u Wuhanu. Tamo su ih imali.
U računalu je bila ta sekvenca.
U njemu su bile te opasne stvari, te opasne sekvence. I oni su ih imali.
A onda ste nešto prikupili, prikupili iz prirode, poravnali i potom proizveli RNA.
A budući da se tako brzo mijenja, ako ga sada želite sačuvati, morate transkribirati njegovu DNK. Morate ga prepisati.
Morao si napraviti RNA iz otiska pečata, morao si napraviti pečat.
I pečat se lijepi.
Znaš, u ledu je pronađen DNK mamuta.
A onda su ponovno pokušali koristiti slonove ili ... da ih ponovno koriste za uzgoj.
Dakle, ova DNK je nevjerojatno stabilna.
Couey je to objasnio rekavši da je DNK nekako poput kopiranja CD-ova.
Potpuno su isti. Digitalne kopije su potpuno iste.
I traju neko vrijeme.
Ali kad kopiraš kasetu, buka postaje sve glasnija i glasnija.
To je RNA.
I zato je nemoguće pustiti RNK, pa čak ni umjetne RNK viruse proizvedene u laboratoriju, na takav način da
bi imali bilo kakav doseg i preživjeli bilo kakvo vrijeme bez podnošenja masovnih promjena.
A u evoluciji se evolucija virusa kreće prema boljoj prilagodbi svojim domaćinima.
To znači da je virus koji ubija svog domaćina glup i nema nikakve šanse za preživljavanje.
Samo se virusi koji nam dopuštaju da živimo, pa ih ni ne primjećujemo u našim domovima, mogu se
izvanredno razmnožavati posvuda. A u zrakoplovima, vlakovima i ovdje također možete širiti viruse posvuda.
To je jedna stvar koja osigurava njihove šanse za preživljavanje.
Znaš, ti se sastojiš od 30 bilijuna stanica, tjelesnih stanica. Prosječno 30 bilijuna, nekim malo više, ali tvoj genom je ondje.
Ovo su tvoje stanice, ovo si ti. Ovako te mogu prepoznati.
A osim toga, sastojiš se i od 39 bilijuna drugih mikroorganizama koji žive u tvom
crijevu, na tvojoj koži i posvuda na sluznicama.
Oni su tako... vidjet ćeš krajolik u kojem priroda divlja.
I svi su to važni, važni mikrobi. Imaju specifičnu funkciju.
Oni su razlog zbog kojeg si postao onaj tko jesi.
U vašem genomu nalaze se mikrobi. Ugradili su svoje genetske sekvence u vaš genom, od virusa, od
retrovirusa. Uključeni su. I upravo su se tako ljudi razvili.
Postojali su određeni virusi zbog kojih više nismo morali polagati jaja.
Dakle, ovaj razvoj, ovaj evolucijski razvoj, događa se prijenosom genetskih informacija s jednog živog bića na
drugo. I lijepo je što se vodi rasprava o tome postoje li virusi ili ne. Meni je to pomalo ometajuće.
Jednom su postojali ljudi koji su otkrili nešto što su nazvali bakterijama. To je također oblik raznolikosti. Zatim
su imali podgrupe. A onda su bili ljudi koji su rekli da postoji nešto što se ne može vidjeti pod mikroskopom.
Ali i dalje te čini bolesnim; možeš ga pronaći i u vodi. I svugdje u prirodi možeš pronaći takve sitne stvari. Kasnije su
ih promatrali pod elektronskim mikroskopom i nazvali virusima.
Nakon toga u tijelu su pronađene slične stvari, gotovo potpuno iste.
A onda ljudi kažu: to nisu virusi, oni su bili, oni su još uvijek tamo. Nazivaju ih egzosomima. Izgledaju gotovo potpuno isto.
Također sadrži genetske informacije i ponekad proteine.
To znači da je u živom svijetu, čija se raznolikost ne može smanjiti, ovo vrlo važna
izjava: raznolikost prirode ne može se smanjiti.
A znanost uvijek svodi. Uvijek definira stvari. Kaže: ovo je ono, ono je ovo.
A onda se povlače usporedbe, a ova je definicija u znanosti mnogo puta mijenjana.
U nekom trenutku više neće biti upotrebljivi.
Čvrsto vjerujem da definicija bakterija i virusa za dvadeset godina više neće biti važna.
Jer znamo mnogo više.
Znamo od najmlađih da naše znanje postaje sve granularnije.
Sve više saznajemo o najmanjim molekulama koje ovdje imaju ulogu.
A to znači da se moramo ponovno složiti kako postupiti.
Kako o tome govorimo.
I postoje imena kako bismo o tome mogli razgovarati.
A jedno od tih imena koje se povijesno razvilo jest naziv virus.
A ako netko tvrdi da virusi ne postoje, neka osigura nove pojmove kojima možemo voditi
razuman razgovor i oko kojih se možemo složiti.
Ovo ponekad može biti dugotrajan proces.
Da, i to su laboratorijske teorije. Epidemije koje potječu iz laboratorija. 309 slučajeva u kojima se nešto dogodilo u
laboratorijima tijekom posljednjih 20 godina. Dakle, ništa.
Većina njih također su bile bakterije, kod veterinara, to jest, u veterinarskim laboratorijima.
I onda se 16 puta dogodilo da je nešto pobjeglo iz laboratorija. Obitelj je također dobila nešto. Ili je bilo nekakvo malo
izbijanje jer je nešto bilo kontaminirano u vodi ili tako nešto.
Ali sve su to vrlo ograničene stvari.
Nije nanesena nikakva šteta.
Ovo je službeni popis, objavljen u časopisu The Lancet, ovih vrlo različitih patogena koji su
nekako u nekom trenutku pobjegli u malom broju.
Dakle, cijela ova rasprava o laboratorijima, o tome da potječe iz laboratorija, o tome da potječe s ribljih
tržnica, sve je to da nas odvede u zabludu. Sve je to narativ.
Zaboravi.
A ljudi koji vam pričaju te priče pokušavaju vam zavarati oči.
Ne vjerujte im.
To je bio Covid-19, gospodine Wodarg, kako to možete ignorirati?
Zar nisi vidio što se dogodilo na sjeveru Italije?
A lijesovi u New Yorku koje je tamo pokopala... To je stvarno nešto, mnogo je ljudi umrlo.
Ne možeš to jednostavno ignorirati. To je zaista opasno.
Da, ljudi su umrli u sjevernoj Italiji. Ali više ih je umrlo 2017. i 2018.
U istim bolnicama.
U milanskim novinama pronašao sam izvještaje o tome koliko su uvjeti katastrofalni i kako je osoblje potpuno preopterećeno.
Iste priče iznova i iznova.
Možda su slike čak bile iz 2017./2018., jer su bile još dramatičnije nego sada.
Ali činjenica da su ljudi na odjelima intenzivne njege prirodno preopterećeni nešto je što svakako mogu
potvrditi kao predstavnik osoblja u bolnici u Hamburgu.
Kao bolničko osoblje, oduvijek smo se žalili da nam treba više osoblja. Preopterećeni smo.
A ljudi leže po hodnicima i tako dalje.
Jednom je došao senator da nas posjeti.
Nije bio hamburški senator za zdravstvo, nego netko drugi.
I on je imao nešto, a onda je ležao tamo s nama.
I ostavili smo ga da leži u hodniku prilično dugo.
Da, što se dogodilo u razdoblju kada su nas toliko uplašili ovim slikama?
To je bilo u New Yorku, izgledalo je prijeteće.
Ovo su zaista mrtvi u bolnicama.
Bilo je od 16. ožujka do 20. svibnja. Vrlo kratko.
Mnogo ljudi je umrlo. Jako mnogo.
I zašto je to tako? Što se tamo dogodilo?
I za to postoje razlozi.
Otkriveno je da su ljudi bili loše tretirani. Izuzetno loše, zapravo.
Postojao je plan liječenja kojeg su morali slijediti.
S Covidom-19 moraš ovo i ono.
I bilo je lijekova koji nisu pomagali, koji su bili toksični.
Također je došlo do predoziranja hidroksiklorokinom.
Zdrava osoba to ne može podnijeti.
Dali su mi deset puta veću dozu.
I onda srce jednostavno stane.
Ili ako se hidroksiklorokin da nekome tko ima favizam, a rođen je bez potrebnog enzima,
krvne stanice pucaju i više ne može disati.
Sve su te stvari prodavane kao Covid-19.
A onda su odmah sedirali ljude i stavili ih na respiratore.
Zato što si morao.
Ventilaciju je trebalo primijeniti odmah, što je prije moguće.
Tada ih se može spasiti, rekli su.
Zatim su im dali midazolam, ubrizgali su im sedative koji također uzrokuju depresiju dišnog sustava, što znači
da više ne mogu samostalno disati, i intubirali su ih.
A netko tko je intubiran već je pod visokim rizikom.
Teška je situacija kada su dugo intubirani.
To samo po sebi predstavlja rizik.
Činjenica da su ljudi umrli kao posljedica takvih mjera dobro je objašnjenje, osobito ako uzmete u obzir
da to u to vrijeme nije bio slučaj u San Franciscu.
Zašto nije bilo pandemije?
Ili na Floridi također nije bilo ničega posebno tipičnog.
Zatim u jesen izgleda kao da su također ispraznili staračke domove na Floridi.
A onda nakon toga, to je druga linija, to je početak injekcija.
I možete vidjeti da su ljudi u New Yorku odjednom postali skeptičniji.
Ili su možda dobili ostale serije, ne znam.
A oni u San Franciscu doživjeli su tamo mnogo patnje.
Dakle, možete vidjeti da su ovo službene američke statistike smrtnosti, odnosno ukupna stopa smrtnosti.
Nije povezano s dijagnozom.
A evo nešto o hidroksiklorokinu; pronašao sam knjigu o njemu.
Umiranje na vlastite uvjete s hidroksiklorokinom.
To je tvar koja se može koristiti za samoubojstvo, u navedenoj dozi.
Na internetu, slučajno otkriće.
Uzeo sam hidroksiklorokin. To je vodič za ljude koji žele počiniti samoubojstvo.
I to je ono što su službeno preporučili za ove studije ovdje.
Chris Whitty je to učinio.
Nacionalni pomoćnik za zdravstvo u Engleskoj, savjetnik vlade, rekao je da bi to trebali učiniti.
Odredili smo dozu.
Pogriješio je, osim ako mu zapravo nisu dali drugu medicinu. Dakle, to je apsurdna,
apsurdna priča. Ubili su ljude da bi nas uplašili.
WHO
Sada, brzo, WHO. Kao što svi znate, ona je korumpirana i prima financiranje od privatnih sponzora.
Ali je WHO vrlo važna jer ima moć definirati pojmove.
Imamo ono o čemu sam ti govorio u vezi s ICD-ovima, što je svjetsko. ICD-ovi su kodovi.
Ako želite naplatiti kao liječnik ili bolnica, morate zapisati ICD broj.
To znači da se bolest mora klasificirati prema kriterijima WHO-a.
I onda ona definira hitan slučaj.
To je ono što gospodin Ghebreyesus kaže, kaže da je to pheic.
To se naziva hitnim slučajem javnog zdravlja od međunarodne zabrinutosti.
Pheic se tako izgovara.
I oni ga također definiraju; željeli su definirati imunitet. Rekli su da je to moguće samo cijepljenjem.
Kolektivni imunitet može se postići samo cijepljenjem.
Ili kažu, kada je izbijanje?
Kada je zdravlje ugroženo?
Kako možeš znati?
Može se utvrditi je li ona u opasnosti samo PCR testom.
To je ono što kaže WHO. Definira kako prepoznati opasnosti i koje su opasnosti prisutne.
Imaju svoje ljude posvuda i upravo sada ga posvuda instaliraju.
A ako ima nešto za vidjeti, a oni to definiraju, onda je to majmunski boginjak.
Akne na stražnjici i pozitivan PCR test: majmunska boginja.
Oni su to uvijek radili.
Već su to radili; sponzorira ih farmaceutska industrija.
A onda su snizili vrijednosti kolesterola, smanjivši granicu s 240 na 200 miligrama po decilitaru.
A onda imaju 86% više pacijenata kojima je potreban tretman.
Stvarno se isplati.
I da, oni su to oduvijek radili za farmaceutsku industriju postavljajući standarde – jer su, da tako
kažemo, od nas angažirani. Mora biti ujednačeno, kaže WHO – preuzeli su zadatak postavljanja standarda.
Postavljanjem standarda može nas razboljeti, može definirati bolesti i potrebe za
liječenjem te može definirati dijagnostičke metode.
To je nevjerojatna moć koju ona već ima.
Da, ona je već imala.
A onda je također definirala zdravlje.
U prošlosti, u 19. stoljeću, zdravlje je bilo privatna stvar.
Nije bilo zdravstvenog sustava, pa su ljudi pomagali jedni drugima gdje su mogli.
Oni koji su imali novca unajmili su nekog stručnjaka, a ostali su morali smisliti kako se međusobno slagati.
Zatim je u 20. stoljeću zdravlje definirano kao ljudsko pravo, kao što sam rekao, s Bismarckom,
koji je tada rekao da imamo pravo na zdravlje.
I sve zemlje moraju to osigurati, sve vlade moraju to osigurati.
To je ono što je WHO rekla 1960-ih.
Sve zemlje moraju osigurati da je njihovo stanovništvo zdravo.
Postoji pravo na zdravlje.
Onda se to promijenilo, onda je to postalo ljudsko pravo.
Ali u prvoj trećini našeg stoljeća gospođa Brundtland, glavna tajnica, iznenada je pozvala Svjetski ekonomski forum da se
pozabavi pitanjem zdravlja, rekavši: "Dragi industrijalci, dragi poslovni lideri, dragi bankari, moramo učiniti više za zdravlje."
Nije im trebalo dva puta ponavljati, odmah su preusmjerili SZO za svoje potrebe.
Iskorištavali su ih i davali im novac, ali zatim oni također određuju što se radi.
I zdravlje je praktički definirano kao tržište u rastu.
Svi u Africi moraju imati pristup tim lijekovima; inače je to nepravedno. Zar ne?
Svi oni moraju primiti ove injekcije, i ti moraš nešto poduzeti.
To znači da su preuzeli funkciju otvaranja tržišta za gospodarstvo.
A ono što sada rade jest promicanje kontrole stanovništva putem zaštite zdravlja.
Pod argumentom da inače ne možemo zaštititi vaše zdravlje, moramo imati vaše genetske podatke.
U redu? Moramo biti oprezni s tim tko je osobito prijemčiv ili tko je osobito osjetljiv.
Dakle, trebamo imati informacije.
Potrebni su nam elektronički zapisi o pacijentima kako bismo mogli vidjeti gdje se ljudi
razbolijevaju i na vrijeme identificirati žarišta.
I tu moramo intervenirati, tu moramo moći reći državi, jer imaju pravo na zdravlje.
I u Africi siromašni također moraju biti zdravi.
I moramo im moći reći da moraju dobiti novac.
A ako nemaju ništa, moramo im dati nešto. Zar ne?
One Health je ime igre.
I evo je, gospođa Brundtland s gospodinom Schwabom, zdravo, 1989., kad se Istočni blok tek raspao, a
Svjetska zdravstvena organizacija preuzeta je od investitora.
A gospođa Brundtland je to radila neko vrijeme, a zatim su došla još dvoje koji nisu bili tako uspješni, ali onda se pojavila
gospođa Chan sa svinjskom gripom, a sada gospodin Ghebreyesus.
Gospođa Brundtland je još uvijek tamo, još uvijek drži konce u rukama, još uvijek igra važnu ulogu od početka pandemije
koronavirusa, da tako kažemo, jer je bila u Globalnom odboru za nadzor spremnosti, koji je tajni kontrolni centar pri WHO-u.
Fauci sjedi tamo, Jeremy Farrar sjedi tamo, predsjednik Američkog medicinskog udruženja sjedi tamo, šef CDC-a sjedi tamo, a
šef kineskog CDC-a, tj. kineske zdravstvene vlasti, sjedi tamo.
Svi su unutra, pišu izvještaje, pa gore vidiš četiri izvještaja, a u jednom od njih nalazi se ova karta na kojoj možeš
vidjeti mnoge bolesti koje su relevantne i koje se razvijaju u pandemiju, odnosno koje mi možemo razviti u pandemiju.
Još uvijek to imamo u pripremi.
Da, to su ti ljudi, sigurno ih ima još, ovdje sam pokazao samo nekoliko, ima još osam.
I ovo ovdje, to je još jedna stvar, upoznali su se 2019. godine.
Sjeli su zajedno u BBC-u u Londonu i dogovorili se da će se boriti protiv infodemije. Tamo su bili svi vrhunski izvršni
direktori velikih medijskih korporacija, zajedno s udruženjima novinara, medijskim korporacijama i
kako god se već zovu. Sjeli su i postigli dogovor.
Godine 2019. pripremili su se na vrijeme kako bi ova pandemija nikako ne bila ometena neslaganjem.
Jer će se WHO pobrinuti za nas.
A sada traži bakterije u otpadnim vodama.
Ovo je dostupno na 170 lokacija u Njemačkoj, a postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda redovito se nadziru.
I tu se rade PCR testovi. Nikad ne znaš što tamo možeš pronaći.
I to je točno zabilježeno, postoje grafikoni i još mnogo toga, ljudi sada izlučuju više virusa nego prije i tako
dalje. A zatim se to uspoređuje i iz toga se izvlače zaključci.
Nemam apsolutno nikakvu ideju kakve zaključke žele iz toga izvući.
Ali, da, to je čitava industrija, čitavo udruženje, postoje tvrtke koje su u tome specijalizirane, to je opet
posao. Razvili su ga, ponovno razvili. Nadzor postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda – čestitamo!
Zašto nas vlade i regulatorna tijela nisu zaštitile od ovoga?
Zato što su korumpirani, kao što smo ranije spomenuli.
Ali to je glavni razlog.
Jer je čitava ova borba protiv virusa nešto što je u SAD-u prebačeno u vojnu sferu.
Već dugi niz godina, ne samo u posljednjih deset godina, nego i prije toga.
A onda je tu i ovaj rat protiv virusa, baš poput rata protiv terora.
Usput, to je ista osoba, Rumsfeld, koja je imala takve ideje.
Prvo je vodio rat protiv terorizma, a zatim je u Gilead Sciences, kao šef farmaceutske tvrtke, vodio rat protiv virusa; borio
se protiv ptičje gripe i time uzrokovao rast cijene svojih dionica, a sve se to vrtilo oko Tamiflua iz Gilead Sciences.
A onda su tu generali i tajne službe, i oni se pripremaju za rat. Vrlo je moguće da neprijatelj
razvija opasne bakterije ili viruse. Vrlo je moguće.
I sasvim je moguće da on radi s otrovnim plinom.
Tada bi naši vojnici trebali imati odgovarajuće maske. I tako to rade s bakterijama; trebaju imati odgovarajuća cijepljenja.
Da bismo to učinili, moramo znati koje opasne stvari neprijatelj može učiniti... i to je golema industrija!
Samo razmislite o svim stvarima koje možete smisliti i protiv kojih se morate obraniti.
Dugotrajna istraživanja, brojni ugovori o istraživanju, može se zaraditi mnogo novca. Instituti niču
posvuda, svi financirani iz obrambenog proračuna.
Dakle, to se već dugi niz godina događa.
Svinska gripa Imam ovdje priče još sat i pol o raznim lažnim uzbunjama WHO-a.
Ptičja gripa, prebrodit ću je vrlo brzo.
Gospodin Stöhr je u tom pogledu pružio izvanredne usluge.
Već ima milijune smrtnih slučajeva, rekao je u Ženevi kao čelnik WHO-a.
Tada je 2009. stigla svinjska gripa i tada sam se uključio. U Meksiku se 200 ljudi borilo za svoje živote.
Koliko ljudi moraju biti glupi ako čitaju novine?
200 ljudi se bore za svoje živote.
To ne znači ništa.
Stalno se bore za svoje živote.
Već 68 mrtvih u Meksiku.
Znaš li da tamo živi nekoliko milijuna ljudi?
To je tako apsurdno.
A ovo je gospodin Ferguson. Bio je prilično aktivan posljednjih godina. Ovo su njegove grafike. Koliko je zapravo bilo slučajeva?
Nakon toga su imali 300 slučajeva.
U bolnicama u Meksiku zabilježeno je čak 600 slučajeva.
Proveli su testove koji su bili pozitivni kod ljudi koji su kašljali.
I onda su je pronašli.
Testovi su bili na H1N1. Dakle, bila je to svinjska gripa. I bili su pozitivni.
To nije ništa.
Tamo žive milijuni ljudi.
A to je učinila tvrtka pod nazivom Veratect.
Pogledao sam dokumente koje su mi tada dali.
I naručeno je. Pogledajte.
I znali su da stariji ljudi imaju antitijela jer su već bili zaraženi H1N1-om 1970-ih.
A onda su pregledali starije osobe i i dalje su uspjeli pronaći antitijela.
A onda su ih pronašli i rekli: "Oh, već 600 slučajeva."
A onda je Ferguson uzeo sve letove, to jest tablicu iza toga, koji su polazili iz Meksika, pomnožio ih s brojem slučajeva i dobio
obrazac širenja. I to je bila pandemija koju je WHO tada dobila.
A onda je gospođa Chan rekla: "Oh, sada je pandemija."
Da, bila je to svinjska gripa.
Ali uopće nije bilo ugovora.
Gospodin Sarkozy bio je u Meksiku mnogo prije nego što je ovo počelo, financirajući program cijepljenja za Sanofi.
Dakle, sve je bilo pripremljeno, kao i obično.
To je francuski sporazum, koji navodi da ako WHO proglasi pandemiju, države moraju platiti i sporazum stupa na snagu.
Uopće ih nije bilo briga da su kasnije spalili ili uništili cjepiva.
Zaradili su 18 milijardi.
I promijenili su definiciju, jednostavno uklonivši ozbiljnu bolest.
Sve su to stvari koje vam ne moram ponavljati... To je bilo na Vijeću Europe. To su svi korumpirani pojedinci koji su
donijeli odluku u stručnom povjerenstvu, a svi su bili povezani s farmaceutskom industrijom. Sve smo to otkrili.
Španjolski grip Uvijek se zvao španjolski grip.
Jeste li znali da tada, 2019. godine, uopće nisu bili poznati nikakvi virusi?
Nisu znali ništa, nije bilo literature o španjolskoj gripi.
To je tek počelo 1960. godine.
Rekli su da je to bio virusni grip.
A onda su 2000. godine, nedugo prije početka prve pandemije, negdje u ledu na Aljasci
iskopani ljudi koji su umrli od španjolskog gripa.
A onda su napravili PCR test na H1N1. A onda je bila španjolska gripa, i svi su bili žrtve tog H1N1.
To je bilo svjetski.
Svi su umrli u isto vrijeme.
To je bilo prokleto užasno vrijeme.
Tamo su također proveli ispitivanja s prvim cijepljenjima.
Vakcine protiv meningitisa, mislim. A onda su ubijali ljude.
Zatim su ljudi gladovali.
Zatim su imali tuberkulozu.
Zatim su bili nagurani sa svojom upalom pluća. Zatim nisu imali što jesti.
Toliko je ljudi umrlo iz raznih razloga.
Bilo je ogromno viška smrtnosti, bez sumnje.
Ali onda to koristiti da nam kaže da je opasan virus tada sve ovo uzrokovao je apsurdno. To je jednostavno apsurdno.
Time su završene izjave dr. Wolfganga Wodarga.
Prema dr. Wodargu, stvarna opasnost ne dolazi od virusa, nego od ovlasti SZO da ih definira.
Ove definirane bolesti, dijagnostičke metode, pandemije i metode liječenja.
Iz ove perspektive, sporazum o pandemiji WHO-a i izmjene Međunarodnih zdravstvenih propisa od presudne su važnosti.
Ovo se podnosi na usvajanje na 77. svjetskoj zdravstvenoj skupštini u Ženevi od 27. svibnja do 1. lipnja 2024.
Moć Svjetske zdravstvene organizacije u definiranju treba biti standardizirana, globalno
regulirana i pravno obvezujuća za sve zemlje.
U ovom trenutku vrijedi se prisjetiti završnih riječi švicarskog odvjetnika Philippa Krusea.
Tijekom predavanja 7. veljače 2024. u Liechtensteinu rekao je sljedeće:
"Radije ne bih držao više predavanja, nego bih želio da se ovo znanje proširi među vama, da ga prenosite dalje i da pokrećete
rasprave među sobom, sa svojim prijateljima i poznanicima."
I kada ovo pitanje konačno stigne tamo gdje mu je mjesto, odnosno u parlament.
– Ono što sam ovdje rekao pripada tamo, i tamo se donose odluke.