Mums atkal jākļūst derīgiem karam.
Šis aizsardzības ministra Pistoriusa paziņojums 2023. gada novembrī šokēja cilvēkus Vācijā.
Vācijas veselības ministrs vēlas sagatavot veselības aprūpes sistēmu turpmākajiem militārajiem konfliktiem.
Pilsētu un pašvaldību asociācija aicina uz jaunu bunkuru būvniecību, un izglītības ministrs
plāno ieviest civilās aizsardzības pasākumus skolās.
Līdzīgi izteikumi dzirdami arī no Lielbritānijas.
2024. gada janvārī Lielbritānijas armijas vadītājs aicināja varas iestādes gatavoties karam ar Krieviju.
Vai Rietumeiropa ir noskaņota karstam karam, vai arī kara baiļu uzkurināšana kalpo cilvēku uzmanības novēršanai?
Ernsts Volfs (Ernst Wolff), žurnālists, autors un ekonomikas, finanšu un politikas eksperts, nesen sniedza interviju.
Intervijā ar rakstnieku Šorenu Šūmanu (Sören Schumann) viņš izgaismo kara tēmu no pavisam cita skatpunkta.
Turpmākie fragmenti no intervijas ir svarīgs pretarguments pašreizējiem kara kliedzieniem.
Jo tikai tie, kas mācās no vēstures, nav nolemti to atkārtot.
Es teiktu, ka pāriesim tieši pie lietas būtības.
Kā jūs varētu raksturot pašreizējo situāciju pasaulē, runājot par karu vai mieru?
Kur mēs pašlaik atrodamies?
Ak, jā, es domāju, ka pašlaik mēs esam patiešām riskantā situācijā.
Es nedomāju, ka pirms trim vai četriem gadiem kāds būtu iedomājies, ka 2023. gadā pasaulē būs divi kari un divi
potenciāli karadarbības perēkļi, kas varētu izplatīties starp valstīm un potenciāli kādreiz novest pie pasaules kara.
Iespējams, vēl pirms dažiem gadiem to visu nevarēja iedomāties.
Taču tagad tāda ir realitāte, un mums tā ir jāpieņem.
Taču šobrīd ir jāsaprot, ka visbīstamākais visā šajā situācijā ir tas, ka neviena no pusēm nemēģina deeskalēt situāciju.
Pašlaik es redzu tikai to, ka no visām pusēm uz uguni tiek lietots aizvien vairāk eļļas un ka
apdraudējums patiesībā visu laiku palielinās.
Protams, interesanta ir arī to bijušo pacifistu loma, kuri tagad ir kļuvuši par tuksneša kara kurinātājiem.
Tāpēc mēs nedrīkstam aizmirst:
Mēs šeit, Vācijā, dzīvojam ar valdību, kuras sastāvā ir Zaļo un zemnieku partija, kas vēlēšanu kampaņu vadīja ar saukli.
Nekādu ieroču kara zonās! un kas tagad ir panākuši, ka, piemēram, Izraēlas kara zonai tiek piegādāts vairāk
nekā desmit reizes vairāk ieroču nekā pirms pusotra gada.
Daudz kas ir mainījies fonā, un, manuprāt, pazīmes liecina par vētru.
Kari nekad nenotiek nejauši! Kariem vienmēr tiek gatavoti ilgu, ilgu laiku.
Tas attiecas uz Pirmo un Otro pasaules karu.
Tas attiecas uz visiem kariem kopš tā laika. Tie ir sagatavoti uz ilgu laiku.
Tāpēc arī tas ir milzīgs loģistikas darbs, kas tiek veikts.
Tātad karš nekad nenotiek tā, kā tas tiek pasniegts sabiedrībai, pēkšņi no vienas dienas uz otru.
Fonā vienmēr notiek kustība.
Un, piemēram, Ukrainas karā varēja jau nedēļām iepriekš zināt, ka karaspēks pārvietojas.
Viss tika sagatavots ļoti, ļoti rūpīgi.
Un, protams, tas viss ir arī milzīgs bizness.
Tāpēc šajā biznesā iesaistītās personas, protams, ir jāinformē savlaicīgi.
Tāpēc ieroču rūpniecība ir laikus jāinformē par to, ka drīz būs nepieciešams lielāks ieroču skaits nekā
iepriekš, jo šādā karā daudz ieroču ir ļoti ātri jāiznīcina.
Un, protams, mums ļoti ātri ir jāgādā vairāk.
Tātad šī ekonomikas pārveidošana no miera laika ekonomikas uz kara ekonomiku ir svarīga arī kara laikā.
Arī tas ir jāsagatavo vēlreiz.
Tāpēc fonā notiek dažādas lietas, kuras parasts iedzīvotājs nemaz nepamana.
Interesanti ir tas, ka mūsdienās un arī pagātnē kari nav izcīnīti, lai uzvarētu.
Karš drīzāk ir tikai ieroču rūpniecības veicināšana.
Aizsardzības rūpniecība tagad ir pilnībā IT nozares un lielo finanšu grupu rokās.
Un šobrīd tām ir problēmas, jo tās negūst pietiekamu peļņu. Un tagad viņi gūst šo peļņu ar karu palīdzību.
Kā panākt, lai cilvēki būtu gatavi atkal un atkal doties karā.
Valdības cilvēkiem izliekas, ka mēs esam pret otru valdību.
Tātad ienaidnieks tiek vienkārši izveidots.
Tātad Ukrainas gadījumā tas pēkšņi bija lielais diktators Putins.
Ukraina izskatās kā Dāvids pret Goliātu Krieviju.
Un normāli cilvēki, protams, vienmēr apvienojas ar Dāvidu un uzreiz nostājas pret Goliātu.
Amerikas valdība pašlaik rīkojas tā, it kā tā būtu Ķīnas valdības lielais pretinieks.
Patiesībā lielie ASV IT uzņēmumi sadarbojas ar lielajiem Ķīnas IT uzņēmumiem.
Būtībā fonā vienmēr tiek veicināta kāda ekonomika vai alianse.
Un cilvēki, vienkāršie cilvēki uz ielas, vienkārši tiek iepazīstināti ar tēlu, kā viena valsts cīnās pret citu valsti.
Jo tas ir vienīgais veids, kā ideoloģiski pamudināt cilvēkus patiešām piedalīties šajos karos
un, piemēram, sūtīt kaujās savus dēlus un meitas.
Nekompetento un šantažējamo politiķu loma.
Tāpēc man ir divas interesantas parādības.
Pirmkārt, šo cilvēku nekompetence, kas viņus padara pilnīgi nespējīgus noteikt politikas pamatnostādnes.
Otrkārt, iespējams, arī šantāžas iespēja.
Tāpēc mēs zinām, ka cilvēkiem, kuri tagad ieņem noteiktus amatus, nekad nav bijis nekāda sakara ar šiem amatiem.
Tā, piemēram, mēs zinām, ka mums bija Ursula fon der Leiena (Ursula von der Leyen), kura bija aizsardzības
ministre, lai gan viņai nekad nav bijis nekāda sakara ar to un viņai nebija nekāda priekšstata par šo darbu.
Mēs zinām, ka tiek izvietoti daudzi citi ministri, īpaši zaļo ministru jomā.
Piemēram, Hābeck kungs savulaik studējis filoloģiju,
tagad ir ekonomikas ministrs, un tāpēc viņam vajadzētu būt absolūtam ekonomikas profesionālim,
cilvēkam, kurš šajā nozarē ir nostrādājis 40 vai 50 gadus,
Tagad viņam ir jādod viņiem norādījumi un jāizstrādā likumi.
Tas, protams, ir pilnīgs absurds.
Ir vēl viens faktors.
Acīmredzot dažus no šiem cilvēkiem ir arī viegli šantažēt.
Tāpēc mums ir jāskatās uz mūsu federālā kanclera vēsturi.
Mūsu federālais kanclers ir dziļi iejaukts cum-ex skandālā, un viņam faktiski vajadzētu
stāties tiesas priekšā par cum-ex skandālu.
un ir arī dziļi iesaistīts Benko bankrota lietā, jo Benko kungam vairāk vai mazāk tika piešķirti aptuveni 500 miljoni
Vācijas nodokļu maksātāju naudas, lai it kā glābtu Karstadt-Kaufhof, kas nekad nebija glābšanas operācija.
Mēs zinām, ka Karstadt-Kaufhof pagājušajā nedēļā trešo reizi četru gadu laikā pasludināja
maksātnespēju, neraugoties uz visu šo naudu.
Tādējādi nauda ir novirzīta otrajā plānā.
Nodokļu nauda, t.i., Vācijas darbinieku nopelnītā nauda, ir nonākusi miljardieru kabatās.
Un vissvarīgākie katalizatori bija Vācijas politiķi, tostarp Šolcs.
Kas patiesībā veido politiku.
Scholz kungs pats neveido savu politiku.
To dara viņa valsts sekretārs.
Un vissvarīgākais Šolca kunga valsts sekretārs ir Jergs Pukis (Jörg Pukis).
Viņš nāk no Goldman Sachs vidus.
Un Goldman Sachs lielākais akcionārs ir neviens cits kā BlackRock.
Interesanti ir tas, kas notiek parlamentāro valsts sekretāru līmenī, jo tie ir cilvēki, kas nosaka politiku.
Un, piemēram, Hābeka kunga svarīgākā parlamentārā valsts sekretāre ir sieviete Elga Barča (Elga Bartsch),
kura 20 gadus strādāja JP Morgan Londonas Sitijā un pirms pievienošanās Hābeka kungam strādāja BlackRock.
Un man viss, ko dara Habecka kungs, nav nekas cits kā darbs BlackRock labā.
Kāda ir situācija pasaulē attiecībā uz šantažējamiem politiķiem.
Ļoti interesanta ir arī Vladimira Seļenska pagātne, jo viņš praktiski no nekurienes parādījās kā aktieris un pēkšņi kļuva par
prezidentu, kuram fonā bija liels atbalstītājs, proti, miljardieris Kolomoiskis, kuram
korupcijas dēļ jau tolaik bija aizliegts iebraukt ASV.
Tāpēc es domāju, ka tikai šī saikne ar šo miljardieri padara Selēnska kungu tik uzņēmīgu pret šantāžu, ka jūs
varat dot viņam norādījumus, kādus vien vēlaties, lai viņš vairs nespētu pretoties šiem norādījumiem.
Interesanti, ka kaut kas līdzīgs attiecas arī uz Benjaminu Netanjahu.
Benjamīnam Netanjahu jau gadiem ilgi ir bijušas lielas problēmas ar Izraēlas tiesu sistēmu, jo viņš tika
apsūdzēts favorītismā, korupcijā un tā tālāk, reketā.
Pret viņu ir ierosinātas vairākas tiesas prāvas.
Un tas, protams, padara viņu neaizsargātu pret šantāžu.
Un es nedomāju, ka tas ir tik sarežģīti, ja kāds spēks fonā viņam saka - esi uzmanīgs, ja tu to
darīsi, mēs tevi uz kādu laiku atstāsim mierā legāli.
Ja nedarīsiet to, ko mēs no jums prasām, nākotnē jums būs grūtāk.
Tātad visi šie cilvēki ir tādā vai citādā veidā pakļauti šantāžai.
Džo Baidens Amerikā ir neaizsargāts pret šantāžu savas lomas Ukrainā dēļ.
Pirms dažiem gadiem viņš bija ļoti svarīgs cilvēks Ukrainā.
Un viņa dēls, protams, ir dziļi iepīts korupcijas purvā Ukrainā.
Tāpēc Baidena kungu var šantažēt.
Lielākā problēma ir tā, ka lielākā daļa cilvēku, domājot par ASV, skatās uz Balto namu un domā, ka
ASV prezidents ir visvarenākais cilvēks pasaulē.
Tā ir pilnīga muļķība.
Pašlaik pasaulē ietekmīgākais cilvēks, ja mēs tikai uz viņu paskatāmies, ir vecs, vājprātīgs vīrs,
kurš acīmredzot vairs nesaprot, kas notiek ap viņu.
Un tas arī skaidri parāda, ka šis cilvēks vairs neko nekontrolē, bet viņu kontrolē citi spēki.
Un vara, kas to kontrolē, nesēž ne Baltajā namā, ne Vašingtonā.
Drīzāk to kontrolē varas iestādes, kas atrodas vienā pusē Volstrītā un otrā - Silīcija ielejā.
Tāpēc, lai kur mēs meklētu, mēs vienmēr atrodam cilvēkus, uz kuriem mēs varam izdarīt lielu spiedienu no
malas un kurus mēs varam virzīt vienā vai otrā virzienā.
Ernsts Volfs fonā saskata spēcīgu, koordinējošu spēku.
Citāts: 2019.-2023. gada veselības krīze mums ir parādījusi fenomenu, ko mainstream lielā mērā ir noklusējis:
Vēl nekad līdz šim nacionālo valstu vēsturē gandrīz 200 pasaules valstu valdības nav rīkojušās vienoti.
Viņi ieviesa karantīnu un obligātās maskas, un pēc tam aicināja cilvēkus vakcinēties.
Tikai dažas valdības ir pretojušās.
Man tas liecina par spēcīgu, koordinējošu spēku fonā.
Manā skatījumā tas ir spēks, par kuru es runāju jau trīs gadus, - digitālais finanšu komplekss.
Daudzpolāra pasaule vai tomēr vienas pasaules kundzība?
Tāpēc mums tiek stāstīta šī jaunā pasaka, ka mēs esam ceļā uz daudzpolāru pasauli, kurā BRICS valstis kļūs īpaši svarīgas.
Tās ir lielākās muļķības, kas pašlaik tiek izplatītas.
Tiek arī baumots, ka dolārs mirst, ka dolāra pārākums mazinās.
Dolāra kurss nekad nav bijis tik spēcīgs kā pēdējos divos gados.
Un BRICS valstis ir digitālā un finanšu kompleksa radījums, lai novērstu cilvēku uzmanību no ASV varas realitātē.
Jo BRICS valstis īsteno tieši to pašu programmu, kas tiek īstenota Rietumos.
Tātad lielākā BRICS valsts ir Ķīna.
Ķīna virzās uz priekšu ar digitālo centrālās bankas naudu.
Mākslīgais intelekts kļūst arvien jaudīgāks.
Dronus izmanto novērošanai, sejas atpazīšanai utt.
Tagad ir ieviesta absolūta digitālā diktatūra.
Tas pats attiecas arī uz Krieviju.
Mākslīgais intelekts Krievijā kļūst arvien populārāks.
Digitālais rublis Krievijā tiks ieviests pēc diviem mēnešiem.
Tā ir tieši tāda pati darba kārtība.
Tātad visi šie politiķi nav nekas vairāk kā mazas marionetes, kas spēlē šo spēli, kuras mērķis ir novērst
cilvēku uzmanību no patiesās lielvaras, kas atrodas fonā, proti, digitālā un finanšu kompleksa.
Tāpēc kari nekad nenotiek nejauši.
Pēc E. Volfa domām, tās nekad nav kalpojušas valstu atbrīvošanai no draudiem un apspiestības.
Tādējādi arī pašreizējā kara vara, šķiet, kalpo mērķim vēlreiz novērst cilvēku uzmanību.
Lai novērstu uzmanību no šī visu koordinējošā spēka fonā, kas tikko parādīja gabaliņu savas neglītās sejas ar korona pandēmiju.
Tagad ir iespēja tos pilnībā atmaskot.
Tāpēc, lūdzu, palīdziet izplatīt informāciju par šiem svarīgajiem savienojumiem.