Spet moramo postati sposobni za vojno.
Ta izjava obrambnega ministra Pistoriusa novembra 2023 je šokirala ljudi v Nemčiji.
Nemški minister za zdravje želi zdravstveni sistem opremiti za prihodnje vojaške spopade.
Združenje mest in občin poziva k izgradnji novih bunkerjev, minister za izobraževanje
pa namerava uvesti civilno obrambo v šolah.
Podobne izjave je mogoče slišati tudi iz Velike Britanije.
Januarja 2024 je vodja britanske vojske pozval oblasti, naj se pripravijo na vojno z Rusijo.
Ali je Zahodna Evropa prilagojena na vročo vojno ali pa gre za podžiganje strahu pred vojno, ki odvrača pozornost ljudi?
Ernst Wolff, novinar, pisatelj in strokovnjak za ekonomijo, finance in politiko, je pred kratkim dal intervju.
V intervjuju z avtorjem Sörenom Schumannom osvetljuje temo vojne s povsem drugačnega zornega kota.
Naslednji odlomki iz intervjuja so pomemben nasprotni glas sedanjim vojnim krikom.
Kajti le tisti, ki se iz zgodovine učijo, niso obsojeni na njeno ponovitev.
Rekel bi, da gremo naravnost k bistvu.
Kako bi povzeli trenutne razmere v svetu z vidika vojne ali miru?
Kje smo trenutno?
Da, mislim, da smo trenutno v res kočljivem položaju.
Mislim, da si pred tremi ali štirimi leti nihče ni mogel predstavljati, da bosta leta 2023 na svetu dve vojni in
dve potencialni žarišči, ki bi se dejansko lahko razširili po državah in bi lahko nekoč privedli do svetovne vojne.
Verjetno si vsega tega še pred nekaj leti niste mogli predstavljati.
Vendar je to zdaj realnost in to moramo sprejeti.
Vendar se morate zavedati, da je trenutno najbolj nevarno to, da si nobena stran ne prizadeva za deeskalacijo.
Trenutno vidim le to, da se na ogenj z vseh strani priliva vse več olja in da se nevarnosti dejansko ves čas povečujejo.
Seveda je zanimiva tudi vloga nekdanjih pacifistov, ki so se zdaj spremenili v puščavske vojne hujskače.
Zato ne smemo pozabiti:
V Nemčiji imamo vlado, v kateri so Zeleni, ki so volilno kampanjo vodili pod sloganom
Brez orožja na vojnih območjih! in ki so na primer poskrbeli, da se na vojno območje Izraela dobavi
več kot desetkrat več orožja kot pred letom in pol.
V ozadju se je veliko spremenilo in po mojem mnenju znaki kažejo na nevihto.
Vojne se nikoli ne zgodijo po naključju! Na vojne se vedno dolgo, dolgo pripravljamo.
To velja za prvo in drugo svetovno vojno.
To velja za vse vojne od takrat. Pripravljeni so dolgo časa.
Tudi to je velik logistični napor.
Vojna se torej nikoli ne zgodi tako, kot se predstavlja javnosti, kar naenkrat, iz dneva v dan.
V ozadju se vedno nekaj premika.
V vojni v Ukrajini, na primer, je bilo mogoče že tedne vnaprej vedeti, da se vojske premikajo.
Vse je bilo zelo skrbno pripravljeno.
Seveda je vse skupaj tudi velik posel.
Zato je treba udeležence v tem poslu seveda pravočasno obvestiti.
Zato je treba orožarsko industrijo pravočasno obvestiti, da bo kmalu potrebno večje število orožja kot prej, saj
je treba v takšni vojni zelo hitro uničiti veliko orožja.
In seveda moramo zelo hitro zagotoviti več.
Zato je preoblikovanje gospodarstva iz mirnodobnega v vojno gospodarstvo pomembno tudi v vojni.
Tudi to je treba ponovno pripraviti.
V ozadju se torej dogajajo različne stvari, ki jih običajni državljani sploh ne opazijo.
Zanimivo pri vojnah je, da se danes in tudi v preteklosti vojne ne bijejo zato, da bi v njih zmagali.
Vojne niso nič drugega kot promocija orožarske industrije.
Obrambna industrija je zdaj v celoti v rokah industrije IT in velikih finančnih skupin.
Trenutno imajo težave, saj ne ustvarjajo dovolj dobička. In zdaj ta dobiček ustvarjajo z vojnami.
Kako doseči, da bodo ljudje vedno znova pripravljeni iti v vojno.
Vlade se pred ljudmi pretvarjajo, da smo proti drugi vladi.
Tako se sovražnik preprosto ustvari.
V primeru Ukrajine je bil to nenadoma veliki diktator Putin.
Ukrajina je videti kot David proti Goljatu Rusiji.
In normalni ljudje se seveda vedno povežejo z Davidom in so takoj proti Goljatu.
Ameriška vlada se trenutno obnaša, kot da je velika nasprotnica kitajske vlade.
V resnici velika ameriška podjetja IT sodelujejo z velikimi kitajskimi podjetji IT.
V ozadju se vedno spodbuja nekakšno gospodarstvo ali zavezništvo.
Ljudem, navadnim ljudem na ulici, pa je preprosto predstavljena podoba ene države, ki se bori proti drugi državi.
Ker je to edini način, kako ideološko spodbuditi ljudi, da dejansko sodelujejo v teh vojnah in
na primer pošljejo svoje sinove in hčere v boj.
Vloga nesposobnih in izsiljivih politikov.
Zato sta zame zanimiva dva pojava.
Prvič, nesposobnost teh ljudi, zaradi katere so popolnoma nesposobni sami določati politične smernice.
In drugič, morda tudi možnost izsiljevanja.
Tako vemo, da ljudje, ki so zdaj postavljeni na določene položaje, s temi položaji niso imeli nikoli ničesar opraviti.
Tako na primer vemo, da smo imeli Ursulo von der Leyen, ki je bila ministrica za obrambo, čeprav s tem nikoli
ni imela ničesar opraviti in ni imela pojma o tem delu.
Vemo, da so razporejeni še številni drugi ministri, zlasti na področju zelenih ministrov.
Gospod Habeck je na primer nekoč študiral filologijo,
je zdaj minister za gospodarstvo in naj bi bil torej popoln ekonomski strokovnjak,
ljudje, ki so v tej panogi delali 40 ali 50 let,
Zdaj naj bi jim dajal navodila in zanje sprejemal zakone.
To je seveda popolnoma nesmiselno.
Poleg tega je tu še en dejavnik.
Nekatere od teh ljudi je očitno tudi enostavno izsiljevati.
Zato si moramo ogledati zgodovino našega zveznega kanclerja.
Naš zvezni kancler je globoko vpleten v škandal cum-ex in bi mu morali dejansko soditi zaradi škandala cum-ex
in je globoko vpleten tudi v stečaj podjetja Benko, saj je gospod Benko bolj ali manj dobil približno 500 milijonov nemškega
davkoplačevalskega denarja za domnevno reševanje podjetja Karstadt-Kaufhof, ki pa nikoli ni bilo reševalno dejanje.
Vemo, da je podjetje Karstadt-Kaufhof prejšnji teden že tretjič v štirih letih razglasilo
plačilno nesposobnost, kljub vsemu temu denarju.
Denar je bil torej prenesen v ozadje.
Davčni denar, tj. denar, ki so ga zaslužili nemški zaposleni, je končal v žepih milijarderjev.
Najpomembnejši katalizatorji pa so bili nemški politiki, med njimi tudi Scholz.
Kdo v resnici oblikuje politiko.
Scholz sam ne oblikuje svoje politike.
To počne njegov državni sekretar.
Scholzov državni sekretar, ki je najpomembnejši, pa je Jörg Pukis.
Prihaja iz vrst družbe Goldman Sachs.
Največji delničar družbe Goldman Sachs pa je nihče drug kot BlackRock.
Zanimivo je, kaj se dogaja na ravni parlamentarnih državnih sekretarjev, saj so to ljudje, ki določajo politiko.
Najpomembnejša parlamentarna državna sekretarka gospoda Habecka je na primer ženska, Elga Bartsch, ki je 20 let delala
za banko JP Morgan v londonskem Cityju, preden se je pridružila gospodu Habecku, pa je delala za BlackRock.
Vse, kar počne gospod Habeck, je zame le delo za BlackRock.
Kakšne so razmere v svetu glede izsiljivih politikov.
Zelo zanimivo je tudi ozadje Vladimirja Selenskega, ki se je kot igralec pojavil praktično od nikoder in nenadoma postal
predsednik, ki je imel v ozadju velikega podpornika, in sicer milijarderja Kolomojskega, ki mu je bil
takrat zaradi korupcije že prepovedan vstop v ZDA.
Zato menim, da je gospod Selenski že zaradi te povezave z milijarderjem tako dovzeten za izsiljevanje,
da mu lahko dajete navodila, kakor koli želite, tako da se tem navodilom ne more več upreti.
Zanimivo je, da nekaj podobnega velja tudi za Benjamina Netanjahuja.
Benjamin Netanjahu ima že leta velike težave s sodstvom v Izraelu, saj ga obtožujejo
favoriziranja, korupcije in tako naprej, izsiljevanja.
Proti njemu je vloženih več tožb.
Zaradi tega je seveda tudi ranljiv za izsiljevanje.
In mislim, da ni tako težko, če mu neka sila v ozadju reče, naj bo previden, če boš to
naredil, te bomo nekaj časa pustili pri miru.
Če ne boste naredili, kar od vas zahtevamo, bo za vas v prihodnosti še težje.
Vsi ti ljudje so tako ali drugače izpostavljeni izsiljevanju.
Joe Biden je v Ameriki zaradi svoje vloge v Ukrajini izpostavljen izsiljevanju.
Pred nekaj leti je bil v Ukrajini zelo pomemben človek.
Njegov sin pa je seveda globoko vpleten v korupcijsko močvirje v Ukrajini.
Zato je Bidena mogoče izsiljevati.
Velika težava je, da večina ljudi, ko pomisli na ZDA, pogleda na Belo hišo in misli, da
je predsednik ZDA najmočnejši človek na svetu.
To je popoln nesmisel.
Trenutno najmočnejši človek na svetu je, če ga samo pogledamo, dementen starec, ki očitno ne ve več, kaj se dogaja okoli njega.
In to tudi jasno kaže, da ta človek nima ničesar več pod nadzorom, ampak da ga nadzorujejo druge sile.
In sile, ki jo nadzorujejo, ne sedijo v Beli hiši, ne sedijo v Washingtonu.
Moči, ki jo nadzorujejo, so na eni strani na Wall Streetu, na drugi pa v Silicijevi dolini.
Zato ne glede na to, kje iščemo, vedno najdemo ljudi, na katere lahko izvajamo velik pritisk iz
ozadja in jih nato vodimo v eno ali drugo smer.
Ernst Wolff v ozadju vidi močno usklajevalno silo.
Citat: Zdravstvena kriza 2019-2023 nam je pokazala pojav, ki ga je mainstream v veliki meri prikrival:
Še nikoli v zgodovini nacionalnih držav skoraj 200 vlad na svetu ni delovalo enotno.
Uvedli so karanteno in obvezne maske, nato pa ljudi pozvali k cepljenju.
Zelo malo vlad se je temu uprlo.
Zame je to znak močne, usklajevalne sile v ozadju.
Po mojem mnenju je to sila, o kateri govorim že tri leta, digitalno-finančni kompleks.
Multipolarni svet ali vendarle prevlada enega sveta?
Zato nam pripovedujejo novo pravljico, da smo na poti v večpolarni svet, v katerem bodo države BRICS postale še posebej pomembne.
To je največja neumnost, ki se trenutno širi.
Govori se tudi, da dolar umira, da njegova prevlada upada.
Dolar še nikoli ni bil tako močan kot v zadnjih dveh letih.
Države BRICS pa so stvaritev digitalno-finančnega kompleksa, da bi odvrnil pozornost ljudi od dejanske moči ZDA.
Države BRICS namreč izvajajo popolnoma enak program, kot ga izvajajo na Zahodu.
Največja država BRICS je torej Kitajska.
Kitajska pospešeno uvaja digitalni denar centralne banke.
Umetna inteligenca postaja vse močnejša.
Droni se uporabljajo za nadzor, prepoznavanje obrazov itd.
Vzpostavljena je absolutna digitalna diktatura.
Enako velja za Rusijo.
Umetna inteligenca je v Rusiji v porastu.
Digitalni rubelj bo v Rusiji uveden čez dva meseca.
Gre za popolnoma enak program.
Zato so vsi ti politiki le majhne lutke, ki igrajo to igro, katere namen je odvrniti pozornost ljudi od
resnične velesile v ozadju, tj. digitalno-finančnega kompleksa.
Vojne se nikoli ne zgodijo po naključju.
Po mnenju E. Wolffa nikoli niso služile osvoboditvi držav pred grožnjami in zatiranjem.
Tako se zdi, da tudi sedanja vojna moč služi cilju, da ponovno odvrne pozornost ljudi.
Da bi odvrnili pozornost od te vsestransko usklajevalne sile v ozadju, ki je pravkar pokazala
delček svojega grdega obraza s pandemijo korone.
Zdaj je priložnost, da jih popolnoma razkrijete.
Zato vas prosimo, da pomagate širiti informacije o teh pomembnih povezavah.