Najboljši način manipulacije in nadzora nad ljudmi je vzbujanje kolektivnega strahu.
Danes se z grožnjo svetovne vojne ali podnebne katastrofe celotno prebivalstvo spravi v množično
hipnozo, celo v stanje šoka, in tako postane šibke volje.
Brez odpora je mogoče ljudem, ki jih je strah travmatiziral, vsiliti najbolj zločinske zakone, vključno z
odvzemom volilne pravice, kot se je to že zgodilo med inscenirano pandemijo koronavirusa.
Prebivalstvo, ki ga ohromi strah pred koncem sveta, potem pogoltne tako nesmiselne predpise, kot je bilo takrat stalno
nošenje mask proti prahu, ali nesmiselne zakone o ogrevanju, zaradi katerih si danes ne moremo privoščiti stanovanja.
Naslednji dokumentarni film Množična psihoza, ki pojasnjuje te prefinjene strategije psihološke vojne proti človeštvu na podlagi
pandemije korone, je danes bolj aktualen kot kdaj koli prej!
Psihoza se nanaša na hude duševne motnje, pri katerih prizadete osebe izgubijo stik z resničnostjo.
Kadar se ti simptomi pojavijo pri celotni skupini ljudi, govorimo o množični psihozi.
To tesnobno motnjo že stoletja ustvarjajo in uporabljajo vplivni ljudje, ko želijo uvesti totalitarni sistem, saj so se ljudje
le pod vplivom blodnje pripravljeni odpovedati svojim pravicam.
Danes potreben strah ustvarjajo predvsem mediji.
Toda kako lahko ti prihodnji tirani preoblikujejo človeški um, da bo deloval proti svojim lastnim interesom?
Odgovor nam daje psihologija, ki je skovala izraze, kot so pranje možganov, nadzor uma
in v najvišji meri menticid - ubijanje uma.
Metode Ivana Pavlova: Ivan Petrovič Pavlov je bil ruski zdravnik in fiziolog, ki je s svojimi uspešnimi poskusi
usposabljanja psov dokazal, da je mogoče reprogramirati miselne in vedenjske vzorce psov in ljudi.
Za svoje poskuse s psi je potreboval le zvonec, pasjo hrano, psa in čas.
Lačnemu psu se je ob pogledu na hrano vedno cedila voda iz ust.
Pavlov je nato vsakič, ko je psa nahranil, pozvonil z zvoncem. Po številnih ponovitvah je bil pes tako navajen, da se mu je usta
napila že ob samem zvoku zvonca, tudi če ni imel na voljo hrane.
Pavlov je bil prepričan, da je mogoče na podoben način oblikovati tudi človeški um.
Na človeka je gledal kot na žival, sicer nekoliko bolj razvito, a v osnovi še vedno žival, ki jo je mogoče
pogojiti z dražljaji - in takšno podobo človeka so imeli tudi takratni sovjetski oblastniki.
Zato je bil Pavlov po prihodu Sovjetov na oblast zelo opogumljen in so ga prosili, naj nadaljuje svoje poskuse na ljudeh.
Vladimir Lenin je leta 1919 v pogovoru s Pavlovom dejal, citiram: Želim, da bi ruske množice
sledile komunističnemu vzorcu mišljenja in reakcije.
Ljudi je mogoče popraviti in jih narediti takšne, kot si jih želimo.
Končni cilj komunističnega sistema je bila preobrazba človeške narave.
Pavlov je s svojim raziskovalnim delom zagotovil teoretično podlago za uresničitev tega cilja.
Pavlovove metode so bile prilagojene za središče marksistične ideologije - prevzgojo in prilagajanje ljudi.
Običajno jasen um tvori zaščitni ščit pred takšnimi vplivi, vendar je bil v poskusih um zlomljen in logično
razmišljanje izklopljeno z namerno povzročeno utrujenostjo, telesno šibkostjo in psihičnim stresom.
Inteligentne ljudi je mogoče indoktrinirati - lahko bi rekli tudi usposobiti - na enak način kot preproste.
Pranje možganov, umor in lažna priznanja
Ne smemo si predstavljati pranja možganov in lažnih priznanj, ki jih to povzroča, v srednjeveških podobah, na primer
med lovom na čarovnice, ko je mučena žrtev preprosto priznala vse, samo da bi se fizično mučenje končalo.
Gre za spretno zasnovan obred sistematične indoktrinacije, prisile k spreobrnjenju in samoobtoževanju,
katerega cilj je uničiti osnovna stališča in dojemanje resničnosti ter jih nadomestiti z novimi.
Nizozemski zdravnik in psiholog Joost Meerloo je skoval izraz menticid, ki pomeni ubijanje uma.
Lahko bi rekli tudi: umor jasnega uma.
Vendar je bil ta starodavni zločin nad umom učinkovito sistematiziran in izpopolnjen šele v 20. stoletju.
Žrtve takšnega psihološkega terorja so na koncu podale lažna priznanja, v katera so same verjele,
in priznale zločine, ki jih niso nikoli storile.
V naslednjem videoposnetku je razloženo, v kakšnem obsegu je bil ta psihoteror
uporabljen ali preizkušen v zaporniških taboriščih.
Ta psihološki teror so uporabljali ali preizkušali v zaporniških taboriščih:
1. faza:
Sprva so bile žrtve izčrpane, običajno ne zaradi hudega fizičnega nasilja, temveč zaradi lakote, mraza, izolacije in strahu.
V zaporniškem taborišču Guantanamo so se uporabljale tudi maske, ki so ovirale dihanje.
Nenehno zasliševanje in pomanjkanje spanja sta privedla do skrajne izčrpanosti in popolne brezupnosti,
do točke, ki so jo želeli doseči pralci možganov.
Običajno je bil padec žrtve nenaden.
Meerloo je o tej fazi zapisal, citiram: Zdi se, kot da se nenadoma spremeni v podreditev in potrditev.
V psihoanalitičnem smislu od tega trenutka naprej v človekovi zavesti živi parazitski
superego, ki govori glas svojega novega gospodarja.
To nenadno popuščanje je nezavedni in povsem čustveni proces, ki lahko sproži celo tako imenovani stockholmski sindrom, pri katerem
žrtev kaznivega dejanja čuti določeno sočutje do storilca.
Faza 2:
Po zlomu je bilo lažno priznanje vedno znova prebrano in tako vtisnjeno žrtvi v možgane.
Navedeni so bili tudi dodatni argumenti in utemeljitve, da bi bila zgodba videti čim bolj
verodostojna, čeprav je bila vse skupaj laž.
3. faza:
Obtoženec je zdaj lahko podal lažno priznanje in z njim obtožil druge.
Eden od številnih primerov je bil Frank H. Schwable, visoki pripadnik ameriške mornarice, ki je med
korejsko vojno padel v roke kitajskih komunistov.
Po dolgih mesecih v ujetništvu je s številnimi podrobnostmi priznal, da so ZDA v Koreji izvajale biološke vojne zločine.
V ZDA se je zagovarjal pred vojaškim sodiščem, citiram: Besede so bile moje, misli pa njihove.
Odpovedal se je svoji izjavi in razkril metode pranja možganov, ki jih je bil deležen.
Vendar pa vsi niso bili tako psihično odporni kot Schwable.
Približno tretjina ameriških vojakov, ki so jih zajeli Kitajci, je postala prepričanih komunistov.
Pranje možganov za celotno družbo
Tako kot je mogoče posamezniku sistematično vsaditi tuje misli, je to mogoče tudi pri veliki skupini.
Družbo namreč sestavljajo posamezniki, s katerimi je mogoče manipulirati tako, da jih
vodimo v skepticizem, negotovost in strah.
Češki psiholog Ivo Planava (rojen leta 1934) je leta 1969 v članku v reviji ZEIT opisal različne metode za
sistematično depersonalizacijo posameznikov in kolektivov:
Planava meni, da prebivalstvo v totalitarnih režimih zapade v apatijo (brezbrižnost) do dogajanja.
Ti apatični posamezniki niso več sposobni sprejemati zavestnih odločitev in si prizadevati za cilje, ki presegajo preživetje.
Ta apatija se lahko pojavi z nenadnim duševnim zlomom, kot je opisano, ali pa s počasnim procesom samopremagovanja.
Ta postopna in dolgotrajna metoda izčrpavanja uma je še učinkovitejša in trajnejša, zlasti če
v bližini živijo podobno manipulirani ljudje.
Pri tej različici sta prav tako pomembna kompleks krivde - tj. samoobtoževanje - in igranje z upanjem.
Ljudem vedno znova dajemo upanje, ki se nikoli ne uresniči, da bi jih ohranili apatične, da se ne bi uprli.
Primerjava s sedanjo politiko korone je presenetljiva.
Tudi tu vlada sistematično deluje z obljubami o odrešitvi, če bi le množice naredile to ali ono.
Medtem ko prevzgajanje posameznikov preprečuje stike z zunanjim svetom, je komunikacija v večjih skupinah ljudi pod nadzorom.
- Danes to doživljamo prek sinhroniziranih medijev.
Nenehna propaganda ima dva nasprotna učinka:
Pri eni skupini se razvije apatija, torej ravnodušnost, pri drugi, manjši skupini, pa se razvije
odpor in želja po iskanju resnice za propagando.
Idealni pogoji za globoko razdelitev prej mirne družbe, kar se zdaj spet dogaja!
Bidermanov diagram prisile in ukrepi korone
Albert D. Biderman, družboslovec v ameriških zračnih silah, je v tako imenovani shemi prisile opisal kitajske in korejske metode
mučenja za sistematično prevzgojo ameriških vojnih ujetnikov.
Po Bidermanovih besedah so trije glavni elementi za to: odvisnost, šibkost in strah.
Osem različnih tehnik šibkih metod mučenja, ki so med seboj tesno povezane, spreminja duševno neodvisne ljudi v
poslušne podložnike, ki jih potrebuje totalitarni režim.
Podrobno si oglejmo teh osem načel in jih primerjajmo s sedanjimi ukrepi proti koronavirusom!
Prisilne metode pranja možganov po Albertu Bidermanu Metoda 1: Izolacija / prisilna monotonija / senzorična deprivacija
Zaradi popolne ali skupinske izolacije so zaporniki izgubili vso socialno podporo in se niso mogli več braniti.
Nenehno si se moral ukvarjati sam s seboj, nisi se dovolj gibal in vsak dan si imel enako dolgočasno rutino.
Enak učinek imajo tudi pravila o zaprtju in oddaljevanju koronavirusov.
Kultura, šport in družinske tradicije so ukinjene, in dlje ko traja izolacija, hujše so posledice za telo in dušo prizadetih.
Med zaporami se je znatno povečalo število težav z duševnim zdravjem, zlasti med otroki.
Metoda 2: monopolizacija zaznavanja
Pozornost je lahko usmerjena le na takojšnje izredne razmere.
Drugi dražljaji, ki bi odvračali pozornost od tega, se izničijo.
Za zapornike so uporabljali temo ali svetlo svetlobo, enako učinkovita pa so bila tudi stalna predavanja in pogosto
ponavljanje laži in dogem, ki so jim jih vbijali v glavo.
Ali nas to ne spominja na nenehno poročanje medijev o neskončnih primerih koronavirusov?
In seveda vse večja prizadevanja za cenzuro vseh drugačnih glasov in njihovo prikrivanje javnosti, ne
glede na to, kako visoki in priznani strokovnjaki so.
Metoda 3: Povzročena izčrpanost, izčrpanost Seveda: v nekem trenutku se ljudje utrudijo.
Mučitelji so se menjavali, zapornik ni mogel.
Lakota, povzročene bolezni, pomanjkanje spanja in dolga zaslišanja so bile le nekatere od metod, ki so jih
uporabljali za namerno povzročanje pretirane izčrpanosti.
Vzporedno s Corono:
Po letu in pol propagandnih napadov so mnogi že kapitulirali in dovolili, da vladna pripoved prodre v njihovo zavest.
Enostavno so tega naveličani ... in to lahko nekako celo razumete!
Dosegli so že apatično stanje, o katerem poroča Ivo Planava.
Metoda 4: Grožnje
Mučitelji so z grožnjami s smrtjo, neskončno izolacijo in zaporno kaznijo ter grožnjami družinam žrtev ustvarjali strah in obup.
Šele umetno ustvarjena panika zaradi okužbe s koronavirusom nas je pripravila do tega, da smo
sprejeli ukrepe, ki so jih sprejeli politiki.
Otroke so prepričevali, da bodo ogrozili babico in dedka, če ju bodo obiskali in celo objeli.
Spomladi leta 2020 je bilo dejansko že jasno, da je stopnja umrljivosti zaradi
koronavirusov ustrezala običajni sezonski gripi.
Kljub temu so mediji še naprej poročali o vojni.
Interni strateški dokument nemškega notranjega ministrstva razkriva, da so bili ti
strahovi namerno ustvarjeni in nadzorovani.
Metoda 5: Občasno popuščanje
Zdaj so kršitelji prijazni... občasno. Nepričakovane prijaznosti in nagrade ustvarijo čustveno
vez in zagotovijo, da se zapornik drži pravil.
Vzbujajo upanje na izboljšanje njegovega položaja, ki se običajno ne uresniči, temveč ga zmede in demoralizira.
Tudi to se sliši znano, kajne?
Blokada da - blokada ne, to pravilo - tisto pravilo in možnost olajšanja.
Samo še nekaj tednov in že nam bo uspelo...
Vedno znova se pojavljajo upanja, da se bomo kmalu vrnili v normalno stanje.
To je del psihološke strategije!
Metoda 6: Dokazovanje vsemogočnosti in vsevednosti Zapornika prepričamo, da je vsak odpor
jalov, da je manjvreden in da bo tak vedno ostal.
Paralela s Corono: policijsko nasilje nad demonstranti kaže na fizično premoč državne oblasti.
Celo uradni posebni poročevalec ZN za mučenje Nils Melzer je opozoril, citiram: Policijska brutalnost se
po vsem svetu stopnjuje in uničuje javno zaupanje, socialni mir, kohezijo in demokracijo.
Vlade morajo prenehati obravnavati lastne ljudi kot sovražnike!
Metoda 7: Degradacija Popolna prepuščenost na milost in nemilost drugim izniči upanje, da bi z uporom kaj dosegli.
Tako je zapornik ponižan na raven otroka ali živali.
Mučitelji to dosežejo s ponižujočimi kaznimi, umazanim okoljem, žalitvami in zasmehovanjem ali z odvzemom zasebnosti zaporniku.
Že same maske so pravo ponižanje, potem pa še ti testi, ki so za marsikoga izjemno neprijetni.
Kitajska je šla celo tako daleč, da je japonskim državljanom, ki so vstopili v državo, odvzela analne brise.
Žaljenje ali zasmehovanje ljudi, ki se ne cepijo, je na dnevnem redu.
In kako deluje poskus, da bi ljudi privabili k cepljenju s klobaso ali hamburgerjem?
Vas to ne spominja na Pavlovove pse, ki so se jim ob zvonjenju za hranjenje napenjala usta?
Metoda 8: Izvrševanje nepomembnih zahtevkov
Zaporniki so se morali držati neumestnih in neuporabnih protokolarnih pravil.
Zato so se navadili na izpolnjevanje ukazov svojih vladarjev, ne glede na to, kako nesmiselni so bili.
Nesmiselni ukrepi so od začetka pandemije na dnevnem redu.
Na letališču je na primer treba pri prijavi na let ohraniti minimalne razdalje, le da isti potniki
nekaj minut pozneje sedijo blizu drug drugega na letalu.
Prepričan sem, da se lahko spomnite še številnih drugih primerov, dragi gledalci!
Namen strategov je preprost: ne smemo razmišljati, ne smemo dvomiti o ničemer, temveč se moramo naučiti poslušnosti.
Tipična značilnost diktature!
Zaključek do te točke: Zdi se, da je v primeru koronavirusa izpolnjenih vseh 8 točk tega diagrama prisile.
Kako uvesti totalitarno državno oblast?
Vprašanje je, kako ljudi, ki so bili navajeni svobode in demokracije, pripraviti do tega, da
se ponovno odrečejo svojim osnovnim pravicam?
Kako je mogoče svobodne ljudi v totalitarnem sistemu spremeniti v podložnike?
Žal se je to v zgodovini že večkrat zgodilo, zdaj pa se to ponovno dogaja po vsem svetu.
Ključ do tega je pravkar opisana namerno povzročena množična psihoza.
Po mnenju religiologa Arthurja Versluisa je totalitarizem sodobni pojav popolne centralizirane državne oblasti v
kombinaciji z izkoreninjenjem človekovih pravic posameznika.
Družba se deli na dve skupini: Vlade, ki so povzdignjene v skorajda božanski status, in množice, ki
postanejo odvisni podložniki te tako imenovane elite.
Oboje je v nasprotju s človeško naravo, saj so tudi vladarji zmotljiva človeška bitja, spreminjanje
prebivalstva v podložnike pa je mogoče le z blodnjami, ki spominjajo na reakcije shizofrenikov.
Prvi korak je vedno sejanje strahu, ki je še posebej učinkovito pri valovih psihološkega terorja.
Meerloo piše, citiram: Vsak val groze po premoru za dihanje učinkuje močneje kot prejšnji, ker so
ljudje še vedno vznemirjeni zaradi prejšnje izkušnje.
Morala je vse nižja, psihološki učinek vsake nove propagandne kampanje pa je vse močnejši; doseže že tako omiljeno javnost.
Hkrati pa propaganda pomaga zmesti misli množic.
Sistematično se širijo napačne informacije o viru grožnje in naravi krize.
V dobi interneta se algoritmi uporabljajo za usmerjanje ali celo popolno blokiranje, tj. cenzuro informacij.
Glede na to, kaj si je uporabnik že ogledal na internetu, se mu ponovno predstavijo podobne informacije.
Različne ciljne skupine si tako lahko ustvarijo povsem drugačno sliko realnosti.
Tehnologija kot dejavnik zasvojenosti, izolacija kot katalizator Ker sodobna propaganda prihaja v obliki privlačne tehnologije -
pametnih telefonov, interneta, televizije itd. -, jo uživamo prostovoljno in v velikem obsegu, zato so mnogi od nje zasvojeni.
Najučinkovitejši je, če so ljudje omejeni v svojih družabnih stikih.
Propaganda ne zaslepi vseh, zato je družbena distanca namenjena odpravljanju korektivne moči tistih, ki niso
dovolili, da bi nanje vplival nenehni naval lažnih informacij.
Joost Meerloo piše, citiram: Za ukrotitev divjih živali sta potrebna izolacija in potrpežljivo ponavljanje dražljajev.
Totalitaristi so sledili temu pravilu.
Vedo, da svoje politične žrtve najhitreje pogojujejo tako, da jih držijo v izolaciji.
Ko prebivalstvo dovolj dolgo pretresajo valovi psihološkega terorja, postane brezupno in
ranljivo. Ljudje hrepenijo po urejenem svetu.
Na tej točki totalitaristi ponujajo takšen svet - vendar za ceno svobode, za ceno nadzora nad lastnim življenjem.
Ljudje, ki so bili nekoč svobodni in neodvisni, so postali ubogljivi in poslušni podložniki!
Laž in zmeda kot uporabni orodjiŽrtve totalitarnega režima so namerno vzgojene v laži.
Ker nenehno poslušanje lažnih sporočil, ki vedno znova namerno spreminjajo smer, tako zmede logično
razmišljanje, da se nekateri ljudje nehajo upirati lažem.
Oseba postane pasivna in ponotranji pripoved kot celoto.
Svobodni um se poslovi in na njegovo mesto stopi indoktrinacija.
Jezik je pomembna sestavina takšne propagande.
Besede izgubijo svoj prvotni pomen in tudi to je frontalni napad na um.
Ljudje so bitja navad
Državljani se počasi, postopoma, a zanesljivo privajajo na bolan sistem.
Totalitarne strukture je lahko prepoznati v oddaljenih državah ali v zgodovinski retrospektivi.
Ob pogledu na Severno Korejo, na primer, si vsi na Zahodu verjetno rečejo: Kakšna nora sekta! - Žal pa začetkov
ni tako lahko spregledati, ko si sam v njej, kot smo mi!
Navajamo se tudi na poslušnost in pokorščino avtoriteti!
Ali nas to ne spominja na temne čase v naši državi?
Vstop z razumom, nato pa zdrs v norost Večina ideologij pridobiva svoje privržence z
razumnimi - ali vsaj razumno zvenečimi - idejami.
Primer koronavirusa: zamisel o nalezljivi bolezni, ki se širi v globaliziranem svetu,
ustreza prevladujočim predstavam prebivalstva.
Zato je večina ljudi sprva podpirala ukrepe za varovanje zdravja.
Vendar na določeni točki pranja možganov logika ne igra več vloge.
Absurdno je, da je v resnici ravno obratno.
Nasprotja še dodatno utrjujejo moč ideologije, kot kaže primer fundamentalističnih religij. Pomembno vlogo
ima tudi pojav tako imenovanih potopljenih stroškov.
Potopljeni stroški pomenijo, da ste v projekt že vložili toliko časa in energije ter morda tudi denarja, da je
težko ali nemogoče prepoznati, da je bil ta projekt napačen.
Neizpolnjene obljube imajo svoj sistem Se še vedno čudimo, ko se politiki po izvolitvi obnašajo, kot da
si mislijo: Kaj mi je mar za moje včerajšnje govorice?
Neizpolnjene obljube imajo svoj sistem, tako v politiki na splošno kot tudi v primeru Corone.
Ni konca ukrepov, ni imunitete zaradi cepljenja, ni konca nošenja maske in podobnih obveznosti za cepljene osebe.
Kljub temu velik del prebivalstva še vedno zaupa vladam in celo medijem.
To je primer prej omenjenega stockholmskega sindroma in pomeni globalni zdrs prebivalstva v ideologijo.
Strah pred ukinitvijo ukrepov proti koronavirusom Kako uspešna je bila propaganda, lahko vidimo iz dejstva, da se nekateri ljudje
ne želijo več vrniti v svet brez ukrepov proti koronavirusom.
Ideologijo so ponotranjili do te mere, da so razvili jamski sindrom - strah pred normalnostjo.
Takšni ljudje nato izvajajo pritisk na drugače misleče, ki niso podlegli lažem in si želijo vrnitve v normalno življenje.
Prav to potrebuje režim, ki postaja totalitaren: pritisk ne le od zgoraj, tj. od vlade in
medijev, temveč tudi od strani, tj. od sodržavljanov.
Na tej točki bi radi predali besedo kolegici
Drage gledalke in gledalci, če si ogledate to analizo časopisa Express, si ne morete kaj, da ne bi posumili na izjemno dobro
premišljeno in perfidno strategijo, ki se skriva za vsemi protislovnimi in pogosto
naravnost absurdnimi zakoni in prepovedmi.
Očitno se proti človeštvu vodi prefinjena psihološka vojna.
V tej luči so vsi ti ukrepi smiselni - z vidika njihovih snovalcev! Ta analiza je zastrašujoča.
Toda le če se soočite s to neprijetno in neprijetno temo, lahko sprejmete ustrezne protiukrepe.
Pomembna je informacija. Prosimo, razširite ta program! Da bo vedno več ljudi lahko razumelo
program pranja možganov, ki poteka, in ga zaustavilo.
V naslednjih sklicih najdete tudi povezavo do časopisa Express, kjer lahko naročite izvirno izdajo za nadaljnje branje.