Dragi gledaoci, rat u Ukrajini traje već više od dvije godine.
Ne nazire se kraj: 24. februara 2022. godine ruske trupe su ušle u Ukrajinu.
U govoru koji je Vladimir Putin održao neposredno prije invazije, opravdao je akciju tvrdeći da je ona bila namijenjena
zaštiti ruski naklonjenog stanovništva u istočnim regijama Ukrajine od zlostavljanja i ubistava od strane kijevskog režima.
On sigurno nije govorio cijelu istinu, jer se ne radi samo o zaštiti manjine, nego i o održavanju njegove moći u ovoj regiji.
Dragi Vladimire (Putin): zašto si morao napasti Ukrajinu i ispaliti prvi hitac?
Zar nisi znao da postoji strategija da se onaj ko prvi puca ne pusti nazad... i da se
onda sve eskalira dok konačno ne eksplodira?
U svom govoru pred Bundestagom u martu 2014. godine, Gregor Gysi je sasvim ispravno izjavio, i to
i danas važi: diplomatija je jedini put naprijed!
I to se odnosilo i na tebe!
Bili smo na dobrom putu:
Bilo je privatnih prijateljskih putovanja iz Berlina u Moskvu, u kojima je učestvovalo
nekoliko stotina ljudi – uz sve veće interesovanje.
Mnogi ljudi u Njemačkoj razmišljali su o ponovnom učenju ruskog jezika, i još mnogo više osim toga.
Apeliramo na tebe, Vladimire: okončaj ovaj rat – bezuslovno!
Naša njemačka savezna vlada je također zanemarila ovaj diplomatski pristup koji je iznio Gregor Gysi.
Od samog početka čini se da je naša vlada sklonija konfrontaciji nego diplomatiji:
Draga Annalena (Baerbock): Reći u Vijeću Evrope da mi u Evropi ne ratujemo jedni protiv drugih, nego da smo
u ratnom stanju s Rusijom, ne zvuči baš diplomatski.
Čak i ako je ova izjava bila lapsus, koji su naši mediji potom pokušali umanjiti, mi, njemački narod, i dalje dijelimo
zajednički konsenzus: nikada više rata, bez njemačkog učešća u ratu i bez isporuka oružja u krizna područja!
Ove stvari su neprikosnovene.
Kao naša vlada, ne smijete samo ovo uzeti na znanje, već ga i na ovaj način provesti!
Znamo da mnogi ljudi profitiraju od krize i da vas oni provociraju; ali to vam ne daje
pravo da zanemarite demokratsku volju naroda.
To je vrlo upečatljivo i dogodilo se nekoliko puta tokom eskalacije isporuka oružja u posljednjih nekoliko mjeseci:
Čim naš kancelar izrazi svoje konačne rezervacije u vezi s određenim isporukama oružja, optužuju ga
za nedostatak solidarnosti usred medijske galame.
Skoro izgleda kao igra dobrog policajca i lošeg policajca:
Prva osoba iznosi potpuno apstrusno mišljenje, a kad se ljudi pobune, sljedeća osoba ublažava stav, iznosi rezervu,
želi riješiti problem na drugačiji način... i na kraju se svejedno izvede – možda u nešto izmijenjenom obliku.
Dragi Olafe (Scholz): molim te, nemoj misliti da mi, običan narod, ne bismo prozreli takvu prevaru.
Ne možete zauvijek vladati protiv volje naroda!
Da li vas iznenađuje što sve manje ljudi u zemlji podržava takve politike?
I mediji moraju pribjeći sve otvorenijim propagandnim metodama da to prikriju?
Ponekad, međutim, imamo dojam da ste vi jedan od rijetkih ljudi u njemačkoj politici koji
uopće razmišljaju o posljedicama svojih postupaka.
Molim te, drži se svoje uloge: drži nas izvan rata!
A onda: isporuke krstarećih raketa Taurus... posao obavljen za Nijemce.
Neki od njihovih generala, pa čak i njihov inspektor, već su bili pioniri u tom pogledu:
Dragi Borise (Pistorius): Taj broj zvuči baš kao školska šala koju bi jedan ili dva moja kolege mogli izvesti:
Pozivate nekoliko novajlija na web-konferenciju o kontroverznom pitanju. ... i slučajno pošaljete link putem
skrivene kopije konkurenciji, koja je potom, naravno, vrlo zainteresovana da prisluškuje.
Možda je pristupne podatke također proslijedio jedan od kolega – na primjer, onaj kolega koji
ima ideju ko je dignuo u zrak Sjeverni tok...
Ako, u takvom slučaju, konkurencija obavijesti javnost i izvijesti o sastanku, to je u najmanju ruku znak da
konkurencija postupa časno i ne želi da situacija eskalira:
Otkrivanje skrivenih, zlokobnih planova nije zločin, već časno djelo!
Sada također razmišljamo o Julianu Assangeu.
Potom kriviti konkurenciju za glupost vlastitih ljudi... to zvuči kao prava moderna farsa.
Morate sami odlučiti šta ćete sada učiniti:
Kao naivna osoba, rekla bih:
1. Obučite svoje zaposlenike za modernu komunikacijsku tehnologiju
2. Poništiti sve planove u tom smjeru: ne želimo takvu politiku!
3. Formalno se izviniti nadležnim vlastima u Rusiji zbog našeg neprimjerenog ponašanja.
4. I na kraju, ali ne i najmanje važno: iskreno pokajte se za vaše i naše ratoborno ponašanje...
Međutim, gledano manje naivno, može se reći da je to pitanje zapravo već bilo razmatrano prije nekoliko mjeseci
između američke vojske i vaših momaka – a 19. februara vaši ljudi su planirali i pripremili rat agresije.
Ovo je krivično djelo prema članu 26. stavku 1. Osnovnog zakona!
Je li naša vojska izmakla kontroli?
Kad smo već kod pokajanja: čak je i papa Franjo prije nekoliko dana pozvao Ukrajinu da sklope mir i započnu pregovore.
Zbog toga su ga mediji kritikovali.
Ali mislim da je to odvažna i dobro promišljena izjava:
jer fokus ovdje nije na političkoj moći, već na ljudima na svim stranama koji pate u ovom razornom ratu.
A nismo još ni pitali ukrajinsko stanovništvo o ovom ratu:
Dragi Ukrajinci ovdje s nama u Njemačkoj: došli ste nam kao izbjeglice i mi smo vas dočekali raširenih ruku.
Bili ste integrisani brže od svih ostalih izbjeglica jer razumijemo vašu situaciju.
Ne želite rat i želite zaštititi sebe i svoje porodice od rata! To je u redu!
Vi, izbjeglice, do sada ste jedva odgovorili na poziv svog predsjednika Zelenskog da
služite u njegovoj vojsci – što je razumljivo.
Čak ni poziv da vaš predsjednik uzme dio novca za izbjeglice koji vam mi plaćamo nije bio zaista
shvaćen ozbiljno od strane vas – što je razumljivo!
Molim vas, obavijestite svog predsjednika da nema sramote u bježanju od prijetnje rata.
Bijela zastava nije sramota: vi, ukrajinski narod, već ste se jednom oslobodili ruske dominacije.
Možeš to ponovo uraditi bilo kada, ali u miru.
Eskalirajući rat bacio bi nas sve u krv i suze i vratio čovječanstvo unazad 100 godina!
Zaključak: Dragi političari kod kuće i u inostranstvu:
Ako stvarno želite voditi rat, zašto ne biste unajmili stadion u Ukrajini, pozvali prijatelje i rođake i priredili
dobru staru tuču s Vladimirom Putinom i njegovim prijateljima?
Pobjednik će potom moći odlučiti koji strani jezik bi trebao biti prvi koji će se predavati u našim školama.
Mi, narod, ne bojimo se promjena, jer su promjene dio života.
Ali neka bude jasno: ne želimo vaše ratove!
Nijedna ruska, njemačka ili ukrajinska porodica nije odgajala svoju djecu da budu ubijena u vašim ratovima!
Od sada je svako ko smišlja ratne parole kriv za saučesništvo i ratno huškanje – u stilu: jedan počne, a ostali samo nastave.
Rezultat je uvijek isti. I to otkriva tvoju pravu narav.
Stoga: mir sada – bez pregovora – odmah!
Mi – narod – vjerujemo: mir je moguć!
Konačno, dragi gledaoci, ne bih želio živjeti u svijetu u kojem smo međusobno suprotstavljeni:
Zli Iračani, zli Sirijci, zli Iranci, zli Rusi i zli Palestinci – oni čak ni ne postoje!
Ali ono što zaista postoji su umovi koji planiraju podle zasjede i ubice koji potom pružaju izgovor za napad.
Ne samo u Ukrajini, nego i u sukobu u Gazi, možete vidjeti ovaj prljavi posao kao da je iz slikovnice:
Ubice ubijaju nevine Izraelce, a najbolja vojska na svijetu ne interveniše u području koje nije ni veće od Baden-Württemberga.
Umjesto da se izvine zbog nedostatka pomoći i da se uhvate počinitelji, ovo se potom koristi kao izgovor za
ubijanje nevinih Palestinaca, muškaraca, žena i djece. Genocid!
Umovi iza svega i ubice moraju biti kažnjeni!
Međutim, prvi korak je uvijek razotkriti takve igre – a tamo gdje postoji stvarna
neizvjesnost, osnovati nezavisne istražne komisije.
Moj savjet: pogledaj još jednom obrazovni program Kako funkcionišu moderni ratovi.