Dragi gledatelji, rat u Ukrajini traje već više od dvije godine.
Ne nazire se kraj: 24. veljače 2022. ruske su trupe ušle u Ukrajinu.
U govoru koji je Vladimir Putin održao neposredno prije invazije, opravdao je akciju tvrdeći da je ona namijenjena zaštiti
ruski naklonjenog stanovništva u istočnim regijama Ukrajine od zlostavljanja i ubojstava od strane kijevskog režima.
On sigurno nije govorio cijelu istinu, jer se ne radi samo o zaštiti manjine, nego i o održavanju njegove moći u ovoj regiji.
Dragi Vladimire (Putine): zašto si morao napasti Ukrajinu i ispaliti prvi hitac?
Zar nisi znao da postoji strategija da se onaj tko prvi puca ne pusti natrag... i onda sve eskalira dok konačno ne eksplodira?
U svom govoru pred Bundestagom u ožujku 2014. Gregor Gysi je sasvim ispravno izjavio, i to i
danas vrijedi: diplomacija je jedini put naprijed!
I to se odnosilo i na tebe!
Bili smo već na dobrom putu:
Bilo je privatnih prijateljskih putovanja iz Berlina u Moskvu, u kojima je sudjelovalo
nekoliko stotina ljudi – uz sve veće zanimanje.
Mnogi ljudi u Njemačkoj razmišljali su o ponovnom učenju ruskog jezika, a uz to i o mnogočemu drugom.
Apeliramo na tebe, Vladimire: završi ovaj rat – bezuvjetno!
Naša njemačka savezna vlada također je zanemarila ovaj diplomatski pristup koji je izložio Gregor Gysi.
Od samog početka čini se da je naša vlada sklonija izazivati galamu nego se baviti diplomacijom:
Draga Annalena (Baerbock): Govoriti u Vijeću Europe o tome kako mi u Europi ne ratujemo jedni protiv drugih, nego
smo u ratnom stanju s Rusijom, ne zvuči baš diplomatski.
Čak i ako je ova izjava bila samo lapsus, što su naši mediji potom pokušali umanjiti, mi, njemački narod, i dalje
dijelimo zajednički konsenzus: nikad više rata, bez njemačkog sudjelovanja u ratu i bez isporuka oružja u krizna područja!
Ove stvari su neprikosnovene.
Kao naša vlada, ne smijete ovo samo uzeti na znanje, nego ga i na ovaj način provesti!
Znamo da mnogi ljudi profitiraju od krize i da vas oni provociraju; ali to vam ne daje
pravo da zanemarite demokratsku volju naroda.
To je vrlo primjetno i dogodilo se nekoliko puta tijekom eskalacije isporuka oružja u posljednjih nekoliko mjeseci:
Čim naš kancelar izrazi svoje konačne rezervacije u vezi s određenim isporukama oružja, optužuju ga za
nedostatak solidarnosti usred medijske burne reakcije.
Gotovo izgleda kao igra dobrog policajca i lošeg policajca:
Prva osoba iznese potpuno apsurdno mišljenje, a kad javnost uzme glas, sljedeća osoba ublaži stav, izrazi sumnje,
želi riješiti problem drugačije... i na kraju se svejedno provede – možda u nešto izmijenjenom obliku.
Dragi Olafe (Scholz): molim te, nemoj misliti da mi, obični ljudi, ne bismo prozreli takvu prevaru.
Ne možete zauvijek vladati protiv volje naroda!
Jeste li iznenađeni što sve manje ljudi u zemlji podržava takve politike?
I mediji moraju pribjeći sve očitijim propagandnim metodama kako bi to prikrili?
Ponekad, međutim, također imamo dojam da ste jedan od rijetkih ljudi u njemačkoj politici koji još
uvijek razmišljaju o posljedicama svojih postupaka.
Molimo te, drži se svoje uloge: drži nas izvan rata!
A onda: isporuke krstarećih projektila Taurus... posao obavljen za Nijemce.
Neki od njihovih generala, pa čak i njihov inspektor, već su bili pioniri u tom pogledu:
Dragi Borise (Pistorius): Taj broj zvuči baš kao školska šala koju bi jedan ili dva moja uredska kolege mogli izvesti:
Pozivate nekoliko novajlija na web-konferenciju o kontroverznom topicu. ... i slučajno pošaljete poveznicu u
skrivenoj kopiji konkurenciji, koja je potom naravno vrlo zainteresirana za prisluškivanje.
Možda je pristupne podatke također proslijedio jedan od kolega – na primjer, onaj kolega koji
ima ideju tko je dignuo u zrak Sjeverni tok...
Ako u takvom slučaju konkurencija objavi informacije o sastanku i izvijesti o njemu, to je u najboljem slučaju znak da
konkurencija postupa časno i ne želi da se situacija eskalira:
Otkrivanje skrivenih, zlokobnih planova nije zločin, već časno djelo!
Sada također razmišljamo o Julianu Assangeu.
Potom kriviti konkurenciju za glupost vlastitih ljudi... to zvuči kao prava moderna ludost.
Morate sami odlučiti što ćete sada učiniti:
Kao naivna osoba, rekla bih:
1. Obučite svoje zaposlenike za suvremenu komunikacijsku tehnologiju
2. Poništiti sve planove u tom smjeru: ne želimo takvu politiku!
3. Formalno se ispričati nadležnim ruskim vlastima zbog našeg neprimjerenog ponašanja.
4. I na kraju, ali ne i najmanje važno: iskreno pokajte se za svoje i naše ratoborno ponašanje...
Međutim, gledano manje naivno, može se reći da je to pitanje zapravo već bilo raspravljeno prije nekoliko mjeseci
između američke vojske i vaših momaka – a 19. veljače vaša je ekipa planirala i pripremila rat agresije.
Ovo je kazneno djelo prema članku 26. stavku 1. Osnovnog zakona!
Je li naša vojska izmaknula kontroli?
Kad smo već kod pokajanja: čak je i papa Franjo prije nekoliko dana pozvao Ukrajinu da sklope mir i započnu pregovore.
Zbog toga su ga mediji kritizirali.
Ali mislim da je to odvažna i dobro promišljena izjava:
jer ovdje fokus nije na političkoj moći, nego na ljudima na svim stranama koji pate u ovom razornom ratu.
A nismo još ni pitali ukrajinsko stanovništvo o ovom ratu:
Dragi Ukrajinci ovdje s nama u Njemačkoj: došli ste nam kao izbjeglice i mi smo vas dočekali raširenih ruku.
Bili ste integrirani brže od svih ostalih izbjeglica jer razumijemo vašu situaciju.
Ne želite rat i želite zaštititi sebe i svoje obitelji od rata! To je u redu!
Vi, izbjeglice, do sada ste jedva odgovorili na poziv svog predsjednika Zelenskog da
služite u njegovoj vojsci – što je razumljivo.
Čak ni poziv da vaš predsjednik uzme dio novca za izbjeglice koji vam mi plaćamo nije bio
ozbiljno shvaćen od vaše strane – što je razumljivo!
Molim vas: recite svom predsjedniku da nema sramote u bježanju od prijetnje rata.
Bijela zastava nije sramota: vi, ukrajinski narod, već ste se jednom uspjeli osloboditi ruske dominacije.
Možeš to ponovno učiniti kad god želiš, ali u miru.
Eskalirajući rat bacio bi nas sve u krv i suze i vratio čovječanstvo nazad za sto godina!
Zaključak: Dragi političari kod kuće i u inozemstvu:
Ako stvarno želite voditi rat, zašto ne biste unajmili stadion u Ukrajini, pozvali prijatelje i rođake i priredili dobru
staru tučnjavu s Vladimirom Putinom i njegovim prijateljima?
Pobjednik će potom moći odlučiti koji strani jezik treba biti prvi koji će se podučavati u našim školama.
Mi, narod, ne bojimo se promjena, jer su promjene dio života.
Ali neka bude jasno: ne želimo vaše ratove!
Nijedna ruska, njemačka ili ukrajinska obitelj nije odgajala svoju djecu da budu ubijena u vašim ratovima!
Od sada je svatko tko smišlja ratne parole kriv za suučesništvo i ratno huškanje – u stilu: jedan započne, a ostali samo nastave.
Rezultat je uvijek isti. I to otkriva tvoju pravu narav.
Stoga: mir sada – bez pregovora – odmah!
Mi – narod – vjerujemo: mir je moguć!
Konačno, dragi gledatelji, ne bih želio živjeti u svijetu u kojem smo jedni protiv drugih:
Zli Iračani, zli Sirijci, zli Iranci, zli Rusi i zli Palestinci – oni čak ni ne postoje!
Ali ono što doista postoji jesu umovi koji planiraju podmukle zasjede i ubojice koji potom pružaju izgovor za napad.
Ne samo u Ukrajini, nego i u sukobu u Gazi, možete vidjeti ovaj prljavi posao kao da je iz slikovnice:
Ubojice ubijaju nevine Izraelce, a najbolja vojska na svijetu ne intervenira u području koje nije ni veće od Baden-Württemberga.
Umjesto da se ispričaju zbog nedostatka pomoći i da uhvate počinitelje, to se potom koristi kao izgovor za
ubijanje nevinih Palestinaca, muškaraca, žena i djece. Genocid!
Umovi iza svega i ubojice moraju biti kažnjeni!
Međutim, prvi je korak uvijek razotkriti takve igre – a gdje postoji stvarna
neizvjesnost, osnovati neovisne istražne komisije.
Moj savjet: pogledaj još jednom obrazovni program Kako funkcioniraju moderni ratovi.