Kedves nézőink, az ukrajnai háború már több mint két éve tart.
Nem látszik a vége: 2022. február 24-én orosz csapatok szállták meg Ukrajnát.
Vlagyimir Putyin nem sokkal az invázió előtt elmondott beszédében azzal indokolta az akciót, hogy a kijevi rezsim
bántalmazásától és gyilkosságaitól védi az Ukrajna keleti régióiban élő oroszbarát lakosságot.
Biztosan nem mondta el a teljes igazságot, mert természetesen nem csak a kisebbség védelméről van szó,
hanem arról is, hogy megőrizze hatalmát ebben a régióban.
Kedves Vlagyimir (Putyin): miért kellett lerohannia Ukrajnát és leadni az első lövést?
Nem tudtad, hogy van egy olyan stratégia, hogy nem engedik ki a cselekményből azt, aki az első lövést leadja... és
aztán addig fokozzák az egészet, amíg végül tényleg kipukkad?
Gregor Gysinek 2014 márciusában a Bundestagban elmondott beszédében teljesen igaza volt, amikor azt mondta - és
ma is igaza van -, hogy csak a diplomácia útja létezik!
És ez rád is igaz volt!
Jó úton jártunk:
Berlinből Moszkvába magánbaráti utak indultak, amelyeken több százan vettek részt - egyre nagyobb érdeklődés mellett.
Sokan fontolgatták, hogy Németországban újra megtanulnak oroszul, és sok minden mást is.
Felszólítunk téged, Vlagyimir: vessen véget ennek a háborúnak - feltétel nélkül!
A diplomáciának ezt az útját, amelyre Gregor Gysi rámutatott, német kormányunk is elhanyagolta.
Kezdettől fogva úgy tűnik, hogy kormányunk inkább a lármázás, mint a diplomácia gyakorlása iránt érdeklődik:
Kedves Annalena (Baerbock): Az Európa Tanácsban arról beszélni, hogy mi Európában nem egymás ellen
harcolunk, hanem háborús üzemmódban vagyunk Oroszországgal, nem hangzik túl diplomatikusan.
És még ha ez a mondat elszólás volt is, amit a médiánk utólag megpróbált elsimítani, nekünk, németeknek akkor is közös az
egyetértés: nincs több háború, nincs német részvétel a háborúban, és nincsenek fegyverszállítások a válságövezetekbe!
Ezek a dolgok nem képezik alku tárgyát.
Kormányunkként ezt nemcsak tudomásul kell venniük, hanem így is kell végrehajtaniuk!
Azt már tudjuk, hogy sok olyan válságprofitőr van, akitől Önöket ösztönzik, de ez soha nem jogosítja fel Önöket
arra, hogy semmibe vegyék az emberek demokratikus akaratát.
Ez nagyon is észrevehető, és az elmúlt hónapokban többször is előfordult a fegyverellátás fokozása során:
Amint kancellárunk kifejezi utolsó fenntartásait bizonyos fegyverszállításokkal kapcsolatban, a média
felháborodással vádolja őt a szolidaritás hiányával.
Majdnem úgy néz ki, mint a jó zsaru - rossz zsaru játék:
Az első előáll egy teljesen absztrakt véleménnyel, aztán amikor a nép felháborodik, a következő gyengíti, fenntartásai
vannak, másképp akarja megoldani a problémát... és végül mégis megteszik - talán kissé módosított formában.
Kedves Olaf (Scholz): kérem, ne higgye, hogy mi, az egyszerű emberek nem látunk át egy ilyen játékon.
Nem kormányozhatsz örökké a nép akarata nélkül!
Meglep, hogy egyre kevesebben támogatják ezt a politikát az országban?
És a médiának egyre durvább propagandamódszereket kell alkalmaznia, hogy ezt eltussolja?
De néha az a benyomásunk, hogy Ön azon kevesek közé tartozik a német politikában, akik még
mindig gondolkodnak tetteik következményein.
Kérem, maradjon a szerepében: tartson ki minket a háborúból!
És akkor: Taurus cirkálórakéták szállítása ... a németek számára elvégzett munka.
Néhány tábornokuk és felügyelőjük már az ötletgazdák közé tartozott:
Kedves Boris (Pistorius): Pististini: Ez a szám csak úgy hangzik, mint egy iskolai csíny,
amit egy-két kollégám az irodában elkövethet:
Meghívsz néhány zöldfülűt egy robbanásveszélyes témájú webkonferenciára. ... és véletlenül elküldi a
linket vakmásolással a konkurenciának, akik természetesen nagyon is érdekeltek a hallgatásban.
Lehet, hogy a hozzáférési adatokat is valamelyik kolléga továbbította - például az a kolléga, akinek van egy
ötlete arról, hogy ki robbantotta fel az Északi Áramlatot...
Ha a versenytárs ilyen esetben a nyilvánosság elé lép, és beszámol a találkozóról, az legfeljebb annak a jele, hogy a
versenytárs becsületesen jár el, és nem akarja az eszkalációt:
Rejtett, baljóslatú terveket nyilvánosságra hozni nem bűn, hanem tisztességes cselekedet!
Most Julian Assange-ra is gondolunk.
Utána a konkurenciát hibáztatni a saját hülyeségükért, amit a saját embereik fabrikáltak...
ez úgy hangzik, mint az igazi modernkori tréfa.
Tudnod kell, hogy mit kell tenned:
Naiv emberként azt mondanám, hogy talán:
1. képezze ki alkalmazottait a modern kommunikációs technológiára
2. vonjunk vissza minden ilyen irányú tervet: nem akarunk ilyen politikát!
3. hivatalosan kérjünk bocsánatot az érintett oroszországi hatóságoktól a mulasztásunk miatt.
4. és végül, de nem utolsósorban: őszintén bánjátok meg a ti és a mi háborús viselkedésünket...
Kevésbé naivan azonban azt lehet mondani, hogy az igazság az, hogy a kérdést már hónapokkal ezelőtt megvitatták az amerikai
hadsereg és az önök emberei. - És február 19-én az önök emberei már egy agressziós háborút terveztek - és készítettek elő.
Ez az Alaptörvény 26. cikkének (1) bekezdése szerint bűncselekménynek minősül!
A hadseregünk irányíthatatlanná vált?
Néhány nappal ezelőtt maga Ferenc pápa szólította fel Ukrajnát a békére és a tárgyalásokra.
A média ezért megdorgálta.
De azt hiszem, ez egy merész és jól átgondolt kijelentés:
mert itt nem a hatalmi-politikai érdekek állnak a középpontban, hanem az emberek, akik
minden oldalon szenvednek a pusztító háborútól.
És még csak meg sem kérdeztük az ukrán népet erről a háborúról:
Kedves ukránok, itt Németországban: menekültként érkeztetek hozzánk, és mi tárt karokkal fogadtunk benneteket.
Önt gyorsabban integráltuk, mint bármely más menekültet, mert megértjük a helyzetét.
Ti nem akartok háborút, és meg akarjátok védeni magatokat és a családotokat a háborútól! Ez rendben van!
Önök, a menekültek, alig reagáltak Selenski elnökük felhívására, hogy szolgáljanak a hadseregében - ami érthető.
És azt a felhívást sem vettétek igazán komolyan, hogy az elnökötök a menekültpénzből akar
valamennyit, amit mi fizetünk nektek - ez is érthető!
Kérésem önökhöz: tudassák elnökükkel: nem szégyen a közelgő háború elől menekülni.
A fehér zászló nem szégyen: Önöknek, az ukrán népnek egyszer már sikerült megszabadulniuk az orosz uralomtól.
Bármikor újra megteheted, de békében.
Egy eszkalálódó háború mindannyiunkat vérbe és könnyekbe taszítana, és 100 évvel vetné vissza az emberiséget!
Következtetés: Tisztelt politikusok itthon és külföldön:
Ha tényleg háborúzni akarsz, miért nem bérelsz ki egy stadiont Ukrajnában, hívod meg a barátaidat és
rokonaidat, és találkozol Vlagyimir Putyin barátaival?
A győztes dönthet arról, hogy melyik idegen nyelv legyen az első az iskoláinkban.
Mi, az emberek, nem félünk a változástól, mert a változás az élet része.
De hadd mondjam el: nem akarjuk a háborúitokat!
Egyetlen orosz, német vagy ukrán család sem nevelte a gyermekeit arra, hogy az önök háborúiban gyilkoljanak!
Mindenki, aki háborús jelszavakkal áll elő, ezentúl bűnös a bűnrészességben és a háborús uszításban - a
következő stílusban: az egyik elkezdi, a többi csak folytatja.
Az eredmény mindig ugyanaz. És ez felfedi az igazi hajlamodat.
Ezért: Béke most - tárgyalások nélkül - azonnal!
Mi - az emberek - hisszük: a béke lehetséges!
Végül, kedves nézők, nem akarok olyan világban élni, amelyben egymás ellen vagyunk beállítva:
Gonosz irakiak, gonosz szíriaiak, gonosz irániak, gonosz oroszok és gonosz palesztinok - ők nem is léteznek!
De vannak olyan lángelmék, akik csúnya rajtaütéseket és gyilkosokat terveznek, akik
aztán ürügyet szolgáltatnak a támadásra.
Nemcsak az ukrajnai konfliktusban, hanem a gázai konfliktusban is láthatjuk a piszkos ügyeket, mint egy képeskönyvben:
Gyilkosok ártatlan izraelieket gyilkolnak, és a világ legjobb hadserege nem avatkozik be egy olyan területen,
amely még csak nem is akkora, mint Baden-Württemberg.
És ahelyett, hogy bocsánatot kérnének a segítség hiánya miatt, és levadásznák az elkövetőket, ezt ürügyként használják fel ártatlan
palesztinok, férfiak, nők és gyermekek megölésére. Népirtás!
A kitervelőket és a gyilkosokat meg kell büntetni!
Az első lépés azonban mindig az, hogy átlássuk az ilyen játékot - és független vizsgálóbizottságokat
hozzunk létre ott, ahol valóban nincs egyértelműség.
A tippem: nézze meg újra a Hogyan működnek a modern háborúk?