Поштовани гледаоци, рат у Украјини траје већ више од две године.
Не види се крај: 24. фебруара 2022. руске трупе су ушле у Украјину.
У говору који је Владимир Путин одржао уочи инвазије, он је оправдао акцију тврдећи да је она имала за циљ заштиту
русофилског становништва у источним регионима Украјине од злостављања и убијања од стране кијевског режима.
Он сигурно није говорио целу истину, јер се не ради само о заштити мањине, већ и о одржавању његове власти у овом региону.
Поштовани Владимире (Путине): зашто си морао да нападнеш Украјину и испалиш први метak?
Зар ниси знао да постоји стратегија да се ономе ко први пуца не дозволи да се повуче... и да се
цела ствар ескалира док коначно не експлодира?
У свом говору пред Бундестагом у марту 2014. године Грегор Гизи је сасвим исправно констатовао, и
то и данас важи: дипломатија је једини пут напред!
И то се односило и на тебе!
Већ смо били на добром путу:
Било је приватних пријатељских путовања из Берлина у Москву, у којима је учествовало
неколико стотина људи – уз све веће интересовање.
Многи људи у Немачкој су поново разматрали учење руског, и још много тога поред тога.
Апелујемо на тебе, Владимире: окончај овај рат – безусловно!
Наша немачка савезна влада је такође занемарила овај дипломатски приступ који је изложио Грегор Гизи.
Од самог почетка изгледа да је наша влада више склона да прави галаму него да се бави дипломатијом:
Поштована Аналена (Баербок): Рећи у Савету Европе да ми у Европи не ратујемо међу собом, већ да
смо у рату са Русијом, не звучи баш дипломатски.
Чак и ако је ова изјава била промакнута реч, коју су наши медији потом покушали да ублаже, ми, немачки народ, и даље
имамо општи консензус: никада више рата, без немачког учешћа у рату и без испорука оружја у кризна подручја!
Ове ствари су непопустљиве.
Као наша влада, не само да морате да узмете ово у обзир, већ и да га спроведете на овај начин!
Знамо да постоји много људи који профитирају од кризе и да вас они провоцирају; али то вам не
даје право да игноришете демократску вољу народа.
То је веома приметно и догодило се неколико пута током ескалације испорука наоружања у последњих неколико месеци:
Чим наш канцелар изрази своје коначне резерве у вези са одређеним испорукама наоружања, оптужују
га за недостатак солидарности усред медијске буке.
То готово изгледа као игра доброг и лошег полицајца:
Прва особа износи потпуно апсурдно мишљење, а када јавност узбуди буку, следећа особа га ублажи, изнесе резерве,
жели да проблем реши другачије... и на крају се ипак заврши – можда у мало измењеној форми.
Поштовани Олафе (Шолц): молим те, не мисли да ми, обични људи, не бисмо прозрели такав трик.
Не можете заувек владати против воље народа!
Да ли сте изненађени што све мање људи у земљи подржава такве политике?
А медији морају да прибегну све очигледнијим пропагандним методама да би то прикрили?
Понекад, међутим, имамо утисак да сте ви један од ретких људи у немачкој политици који и
даље размишљају о последицама својих поступака.
Молим те, држи се своје улоге: држи нас ван рата!
А онда: испоруке крстарећих ракета Таурус... посао обављен за Немце.
Неки од њихових генерала, па чак и њихов инспектор, већ су били пионири у том погледу:
Поштовани Борисе (Писторијусе): Тај број звучи баш као школска шала коју би један или двоје
мојих колега из канцеларије могли да направе:
Позивате неколико зелених на веб-конференцију о контроверзној теми. ... и случајно шаљете линк у блајнд копи конкуренцији,
која је, природно, веома заинтересована да прислушкује.
Можда су податке о приступу такође проследили један од колега – на пример, онај који
има идеју ко је дигао у ваздух Северни ток...
Ако у таквом случају конкуренција изађе у јавност и извештава о састанку, то је највише знак да
конкуренција поступа поштено и не жели ескалацију:
Откривање скривених, злокобних планова није злочин, већ часan чин!
Сада такође мислимо на Џулијана Асанжа.
Након тога кривити конкуренцију за глупост свог народа... то звучи као права савремена будалаштина.
Морате сами да одлучите шта да радите сада:
Као наивна особа, можда бих рекла:
1. Обучите своје запослене за рад са савременим комуникационим технологијама
2. Поништити све планове у том правцу: не желимо такву политику!
3. Формално се извините надлежним органима у Русији због нашег непримереног понашања.
4. И на крају, али не и најмање важно: искрено покајте се за ваше и наше ратоборно понашање...
Међутим, ако се на то погледа мање наивно, може се рећи да је тај проблем, у ствари, већ био дискутован пре неколико
месеци између америчке војске и ваших момака – а 19. фебруара ваши људи су испланирали и припремили рат агресије.
Ово је кривично дело по члану 26 став 1 Основног закона!
Да ли је наша војска измакла контроли?
Што се тиче покајања: чак је и папа Франциск пре неколико дана позвао Украјину да закључи мир и уђе у преговоре.
Он је због тога био критикован у медијима.
Али мислим да је то смела и добро промишљена изјава:
јер овде фокус није на моћној политици, већ на људима на свим странама који страдају у овом разорном рату.
А ми још нисмо ни питали украјинско становништво о овом рату:
Драги Украјинци овде са нама у Немачкој: дошли сте нам као избеглице и ми смо вас дочекали раширених руку.
Интегрисани сте брже него сви остали избеглице јер разумемо вашу ситуацију.
Ви не желите рат и желите да заштитите себе и своје породице од рата! То је у реду!
Ви, избеглице, до сада сте једва одговорили на позив свог председника Зеленског да
служите у његовој војсци – што је разумљиво.
Чак ни позив вашем председнику да узме део новца за избеглице који вам ми плаћамо заправо није био
озбиљно схваћен од ваше стране – што је разумљиво!
Мој захтев вама: обавестите свог председника да нема срама у бекству од претње ратом.
Бела застава није срамота: ви, украјински народ, већ сте једном успели да се ослободите руске доминације.
Можете то поново урадити у било ком тренутку, али у миру.
Ескалирајући рат би нас све бацио у крв и сузе и вратио човечанство уназад за 100 година!
Закључак: Поштовани политичари код куће и у иностранству:
Ако заиста желите да водите рат, зашто не изнајмите стадион у Украјини, позовете пријатеље и рођаке и не
упустите се у добру стару тучу са Путиновим другарима?
Победник ће потом моћи да одлучи који страни језик треба да буде први који ће се предавати у нашим школама.
Ми, народ, не бојимо се промена, јер су промене део живота.
Али нека буде јасно: ми не желимо ваше ратове!
Ниједна руска, немачка или украјинска породица није васпитала своју децу да буду убијене у вашим ратовима!
Од сада је свако ко смишља ратне слогане крив за саучесништво и ратно хушкање – у стилу: један започне, а остали само наставе.
Резултат је увек исти. И то открива твоју праву нарав.
Стога: мир сада – без преговора – одмах!
Ми – народ – верујемо: мир је могућ!
На крају, драги гледаоци, не бих желео да живим у свету у којем смо међусобно супротстављени:
Зли Ирачани, зли Сиријци, зли Иранци, зли Руси и зли Палестинци – они чак ни не постоје!
Али оно што заиста постоји су умови који планирају подле заседе и убице који потом пружају изговор за напад.
Не само у Украјини, већ и у сукобу у Гази, можете јасно као дан видети овај прљави посао:
Убице убијају невине Израелце, а најбоља војска на свету не интервенише у подручју које није ни веће од Баден-Вуртемберга.
И уместо да се извине због недостатка помоћи и да ухапси починиоце, ово се потом користи као изговор за
убијање невиних Палестинаца, мушкараца, жена и деце. Геноцид!
Мозгови и убице морају бити кажњени!
Међутим, први корак је увек да се прозреју такве игре – а где постоји стварна неизвесност,
да се формирају независне истражне комисије.
Мој савет: погледај још једном образовни програм "Како функционишу савремени ратови".