Kära tittare, kriget i Ukraina har pågått i över två år nu.
Det finns inget slut i sikte: den 24 februari 2022 invaderade ryska trupper Ukraina.
I det tal som Vladimir Putin höll strax före invasionen motiverade han åtgärden med att han ville skydda den
ryskvänliga befolkningen i de östra delarna av Ukraina från övergrepp och mord från Kievregimens sida.
Han berättade verkligen inte hela sanningen, för det handlar naturligtvis inte bara om att skydda
minoriteten, utan också om att behålla sin makt i denna region.
Kära Vladimir (Putin): Varför var du tvungen att invadera Ukraina och avlossa det första skottet?
Visste du inte att det finns en strategi som går ut på att inte låta den som avfyrar första skottet komma undan ...
och sedan trappa upp det hela tills det till slut smäller?
I sitt tal i förbundsdagen i mars 2014 hade Gregor Gysi helt rätt när han sa - och fortfarande säger
- att det bara finns en väg, nämligen diplomatin!
Och det gällde även för dig!
Vi var på rätt väg:
Det förekom privata vänskapsresor från Berlin till Moskva, där flera hundra personer deltog - med växande intresse.
Många människor övervägde att lära sig ryska igen i Tyskland och många andra saker.
Vi vädjar till dig, Vladimir: avsluta detta krig - villkorslöst!
Denna diplomatiska väg, som Gregor Gysi har påpekat, har också försummats av vår tyska regering.
Redan från början verkar det som om vår regering är mer intresserad av att ställa
till med bråk än av att utöva diplomati:
Kära Annalena (Baerbock): Att i Europarådet tala om att vi i Europa inte slåss mot varandra utan befinner oss
i krig med Ryssland låter inte särskilt diplomatiskt.
Och även om denna mening var en lapsus som våra medier sedan försökte släta över, så har vi, det tyska folket, fortfarande
ett gemensamt samförstånd: inget mer krig, ingen tysk inblandning i krig och inga vapenleveranser till krisområden!
Dessa saker är inte förhandlingsbara.
Som vår regering måste ni inte bara notera detta, utan också genomföra det på det här sättet!
Vi vet redan att det finns många krisprofittörer som ni får incitament från, men det ger er aldrig
rätt att bortse från folkets demokratiska vilja.
Det är mycket påtagligt och har skett flera gånger under de senaste månadernas upptrappning av vapenleveranserna:
Så snart vår förbundskansler uttrycker sina sista reservationer mot vissa vapenleveranser anklagas han
för att sakna solidaritet med ett ramaskri i medierna.
Det ser nästan ut som spelet snäll polis - elak polis:
Den första kommer med en helt abstrus åsikt, sedan när det blir ett ramaskri från folket, försvagar nästa den, har reservationer,
vill lösa problemet på ett annat sätt ... och till slut görs det trots allt - kanske i en något modifierad form.
Kära Olaf (Scholz): Tro inte att vi, det vanliga folket, inte kan genomskåda ett sådant spel.
Ni kan inte fortsätta att styra utan folkets vilja för evigt!
Är ni förvånad över att allt färre människor i landet stöder en sådan politik?
Och medierna måste använda allt mer flagranta propagandametoder för att dölja det?
Men ibland får vi också intrycket att du är en av de få personer i tysk politik som
fortfarande tänker på konsekvenserna av sina handlingar.
Håll er till er roll: håll oss borta från kriget!
Och sedan: leveranser av Taurus kryssningsrobotar ... ett jobb gjort för tyskarna.
Några av deras generaler och deras inspektör var redan hjärnorna bakom:
Kära Boris (Pistorius): Det där numret låter bara som ett skolskämt som en eller två
av mina kontorskollegor skulle kunna göra:
Du bjuder in några gröngölingar till en webbkonferens om ett explosivt ämne. ... och skickar oavsiktligt
länken via blindkopia till konkurrenterna, som naturligtvis är mycket intresserade av att lyssna.
Kanske skickades åtkomstuppgifterna också vidare av en av kollegorna - till exempel av den kollega
som har en idé om vem som sprängde North Stream...
Om tävlingen går ut offentligt i ett sådant fall och rapporterar om mötet - är detta på sin höjd ett tecken på att
tävlingen agerar hederligt och inte vill ha en upptrappning:
Att offentliggöra hemliga planer är inte ett brott, utan en hedervärd gärning!
Vi tänker nu också på Julian Assange.
Att sedan skylla på konkurrenterna för deras egen dumhet, som de själva har hittat på
... det låter som ett riktigt modernt skämt.
Du måste veta vad du ska göra nu:
Som naiva människor skulle jag säga kanske:
1. utbilda dina medarbetare i modern kommunikationsteknik
2. Återkalla alla planer i denna riktning: Vi vill inte ha en sådan politik!
3. Formellt be de berörda myndigheterna i Ryssland om ursäkt för vårt felaktiga agerande.
4. Och sist men inte minst: Gör uppriktigt avbön för ert och vårt krigiska beteende...
Mindre naivt kan man dock säga att sanningen är att frågan diskuterades för flera månader sedan mellan den
amerikanska militären och er. - och den 19 februari planerade - och förberedde - ert folk ett angreppskrig.
Detta är en straffbar handling enligt artikel 26.1 i grundlagen!
Har vår militär tappat kontrollen?
För några dagar sedan uppmanade påven Franciskus själv Ukraina att sluta fred och inleda förhandlingar.
Han blev tillrättavisad för detta av media.
Men jag tycker att det är ett djärvt och väl genomtänkt uttalande:
eftersom fokus här inte ligger på maktpolitiska intressen, utan på de människor på alla
sidor som lider av det destruktiva kriget.
Och vi har inte ens frågat folket i Ukraina om det här kriget:
Kära ukrainare, här i Tyskland: ni kom till oss som flyktingar och vi välkomnade er med öppna armar.
Du blev integrerad snabbare än någon annan flykting eftersom vi förstår din situation.
Ni vill inte ha krig, och ni vill skydda er själva och era familjer från krig! Det är okej!
Ni, flyktingarna, har knappast svarat på president Selenskis uppmaning att tjänstgöra i hans armé - vilket är förståeligt.
Och även samtalet om att er president vill ha en del av era flyktingpengar, som vi betalar er, togs
inte riktigt på allvar av er - också förståeligt!
Min uppmaning till er: låt er president veta att det inte är någon skam att fly från det annalkande kriget.
Den vita flaggan är ingen skam: ni, det ukrainska folket, har redan en gång lyckats befria er från ryskt herravälde.
Du kan göra det igen när som helst, men i fred.
Ett eskalerande krig skulle kasta oss alla in i blod och tårar och sätta mänskligheten 100 år tillbaka i tiden!
Slutsats: Kära politiker i hemlandet och utomlands:
Om ni verkligen vill gå ut i krig, varför hyr ni inte en stadion i Ukraina, bjuder in era vänner
och släktingar och träffar Vladimir Putins vänner?
Vinnaren får sedan bestämma vilket främmande språk som ska vara det första i våra skolor.
Vi, folket, är inte rädda för förändring, eftersom förändring är en del av livet.
Men låt mig säga er: vi vill inte ha era krig!
Ingen rysk, tysk eller ukrainsk familj har uppfostrat sina barn till att dödas i era krig!
Var och en av er som kommer med krigsslogans är hädanefter skyldig till medhjälp och krigshets -
i stil med: en börjar, de andra bara fortsätter.
Resultatet blir alltid detsamma. Och det avslöjar din sanna läggning.
Därför: Fred nu - utan förhandlingar - omedelbart!
Vi - folket - vi tror: fred är möjligt!
Slutligen, kära tittare, vill jag inte leva i en värld där vi ställs mot varandra:
Onda irakier, onda syrier, onda iranier, onda ryssar och onda palestinier - de finns inte ens!
Men det finns hjärnor som planerar otäcka bakhåll och mördare som sedan ger en ursäkt för att slå till.
Inte bara i Ukrainakonflikten, utan även i Gazakonflikten, kan man se smutsiga affärer som i en bilderbok:
Mördare dödar oskyldiga israeler och världens bästa armé ingriper inte i ett område som
inte ens är lika stort som Baden-Württemberg.
Och i stället för att be om ursäkt för den uteblivna hjälpen och jaga förövarna, använder man detta som en ursäkt för att
döda oskyldiga palestinier, män, kvinnor och barn. Ett folkmord!
Hjärnorna och mördarna ska straffas!
Det första steget är dock alltid att genomskåda ett sådant spel - och att tillsätta oberoende undersökningskommissioner
där det finns en verklig brist på klarhet.
Mitt tips: titta på utbildningsprogrammet How do modern wars work again.