"Tri dana nakon što sam primila treću vakcinu protiv COVID-19, 17. januara 2022. godine, onesvijestila sam se, a kada
sam došla k sebi, bila sam potpuno dezorijentirana i noge me više nisu držale. Jednostavno više nisam mogla hodati."
"U cijepljenih osoba su proteini šiljaka i upala otkriveni u mnogim organima sedmicama, pa čak i mjesecima nakon injekcija,
što je bilo povezano s teškim i često fatalnim bolestima."
Ali kako se može objasniti ova neočekivana kontinuirana proizvodnja proteina kodiranog mRNA-om?
Krajem 2023. godine Kla.TV je objavio hitno pismo prof. dr. Sucharita Bhakdija o "nikad
neprestanim opasnostima RNA vakcina" na nekoliko jezika.
Sada, krajem marta 2024. godine, prof. dr. Sucharit Bhakdi, prof. Karina Reiss i dr. Michael Palmer objavili su
članak u kojem novi nalazi potvrđuju sva tadašnja upozorenja.
Oni objašnjavaju na naučno precizan način, ali na način razumljiv laicima, zašto su
takozvane mRNA vakcine prevarne i izuzetno opasne.
Ovaj dobro istražen članak je idealan za dijeljenje sa svima koji još nisu detaljno istražili ovu temu.
Može se pronaći kao PDF datoteka u ovom programu za ispis.
Ispod, prof. Bhakdi vam naglas čita članak.
Dramatičan utjecaj koji okolnosti koje je opisao prof. Bhakdi mogu imati na one koji su već
pogođeni ilustriran je u kasnijem izvještaju Lare.
Ona je jedna od bezbrojnih žrtava cijepljenja protiv koronavirusa i ispričala je svoju tužnu priču na
novinarskom simpoziju MWGFD-a pod nazivom "Cijepljeni, oštećeni, uskraćeni... i šta sad?" Prof.
Drage ljudske biće. Draga ljudska porodico, imam nešto vrlo, vrlo važno da vam kažem.
Radi se o najnovijem otkriću DNK u vakcinama.
Zašto su RNA vakcine prevarne i izuzetno opasne sada je tema rasprave.
Hromosomi su knjige života, koje sadrže DNK-kodirane recepte za proizvodnju molekula proteina.
Ako je potrebno, otvara se odgovarajuća knjiga i pravi se kopija željenog recepta.
Ovaj primjerak je mRNA.
Kontrolira proizvodnju proteina i zatim se uklanja.
RNA vakcine su slične ovim kratkotrajnim kopijama kromosomskih recepata; ali za razliku od njih, uzrokuju
proizvodnju proteina koji ne pripadaju našim tijelima.
Umjesto toga, oni potiču stvaranje stranih antigena, kao što je šiljasti protein SARS-CoV-2.
Svaka injekcija ove vrste vakcine isporučuje više od milijardu kopija (mRNA molekula).
Masovna proizvodnja mRNA vakcine zahtijeva masovnu dostupnost DNK recepta.
Kako se ovo može postići?
Metoda koja se koristi za rješavanje ovog problema je kamen temeljac genetskog inženjeringa.
Milijarde i bilioni kopija DNK recepata potiču od bakterija.
Recepti se nalaze u sićušnim bakterijskim kromosomima nazvanim plazmidi.
Bakterijske ćelije se mogu dijeliti svakih 20 minuta, što znači da se broj ćelija svakog sata povećava osam puta.
Na ovaj način iz tečne kulture može se u samo nekoliko dana dobiti nebrojeno mnogo bakterija, a svaka pojedinačna
bakterijska ćelija sadržavat će mnogo kopija dotičnog plazmida.
Plasmidi su laki za manipulaciju.
U inozemne recepte, tj. gene koji kodiraju virusne proteine, na primjer, mogu se umetnuti.
Nakon bakterijske propagacije, plazmidi se prikupljaju i zatim koriste kao šabloni za proizvodnju kopija mRNA.
RNA molekule se konačno pakuju u sitne masne globule nazvane lipidne nanočestice (LNPs).
Glavne komponente LNP-a su sintetički proizvedene i same su toksične.
Štaviše, posebna lipidna jedinjenja koja koriste Pfizer/BioNTech i Moderna čak nisu ni testirana na ljudima prije nego što su
mRNA vakcine oba proizvođača dobile odobrenje za hitnu upotrebu.
Ovo predstavlja neosporan i potpuno nepotrebno zdravstveni rizik.
LNP pakovanje RNK štiti je od razgradnje, omogućavajući joj da putem krvotoka dospije do svih organa tijela.
Tamo LNP-ovi djeluju poput trojanskih konja.
Oni se apsorbuju u ćelije i mRNA se oslobađa.
Nakon toga slijedi proizvodnja šiljastog proteina.
Ovo zatim pokreće imunološki odgovor, uključujući stvaranje specifičnih antitijela koja su
osmišljena da nas zaštite od budućih infekcija.
Međutim, imunološki sistem prepoznaje i uništava ćelije tijela koje proizvode strane proteine.
Naravno, ovo se događa kada naše ćelije budu zaražene virusima.
Ova sposobnost prepoznavanja stranih proteina kao takvih već je prisutna pri rođenju.
Štiti nas tokom cijelog života, jer se na taj način efikasno uklanjaju ćelije zaražene virusom.
Ne može se suzbiti.
Stoga, kada se u ćeliju uvede mRNA koja kodira strani protein, taj ćeliju napada imuni sistem.
Odbijanje presađenih organa ilustrira ovu osnovnu činjenicu.
Ako primiš moj bubreg, odbacićeš ga.
Dobiješ moj drugi bubreg, i slijedi drugo odbijanje, samo što je ovaj put brže i ljutije.
Ista načela leže u osnovi sve štetnijih učinaka ponovljenih injekcija cjepiva.
Broj kopija RNK upakovanih u LNP koje se primjenjuju sa svakom injekcijom je ogroman.
Milijarde ćelija širom tijela bit će napadnute od strane našeg imunološkog sistema.
Ovaj napad se može zaustaviti tek kada prestane proizvodnja stranog proteina.
Ali koliko će ovo trajati?
Samo nekoliko dana, kako su nas proizvođači vakcina i regulatorna tijela više puta uvjeravali?
Tokom protekle dvije godine napravljena su alarmantna zapažanja koja su u suprotnosti s ovom tvrdnjom.
Kod vakcinisanih osoba su proteini šiljaka i upala otkriveni u mnogim organima sedmicama, pa čak i mjesecima nakon injekcija
, što je bilo povezano sa teškim i često fatalnim bolestima.
Ali kako se može objasniti ova neočekivana kontinuirana proizvodnja proteina kodiranog mRNA-om?
Vjerodostojan, ali alarmantan odgovor pružilo je otkriće McKernana i njegovih kolega, koje su objavili prije godinu dana.
Već smo razgovarali o tome da se mRNA formira iz plazmidnih DNK šablona tokom proizvodnje vakcine.
Prije nego što se mRNA zapakuje u LNP, ova DNK mora prvo biti uklonjena.
U suprotnom, plazmidna DNK bi mogla biti zatvorena u lipidnim globulama zajedno s RNK.
McKernan je otkrio da ovaj ključni korak uklanjanja plazmidne DNK nije bio pažljivo izveden.
U mnogim serijama Pfizerovih i Moderninih vakcina pronađene su prekomjerne količine plazmidne DNK.
Zaključci Kevina McKernana su umanjeni od strane kolektivnih glavnih tokova.
Regulatorna tijela su izjavila da su ih proizvođači obavijestili o prisustvu DNK; međutim, to ih nije spriječilo da
odobre, jer su prijavljene vrijednosti bile ispod granica koje je postavila Svjetska zdravstvena organizacija.
Ali odakle potiču ovi limiti?
Evropska agencija za lijekove (EMA) je postavila limit od 10 nanograma DNK po dozi vakcine.
Ona se pozvala na izvještaj Svjetske zdravstvene organizacije iz 1998. godine.
Ovaj tehnički izvještaj navodi: "Na osnovu trenutnog znanja, DNK iz kontinuiranih ćelijskih linija do 10 ng po
pročišćenoj dozi sada se može smatrati prihvatljivom."
Novi gornji limit se ne primjenjuje na proizvode dobijene iz mikrobnih ćelija, diploidnih
ćelijskih linija ili primarnih ćelijskih kultura.
Vidimo da se u izvještaju SZO razlikuju dvije vrste DNK.
Jedan se smatra opasnijim od drugog, pa je njihova količina stoga ograničena na navedenu vrijednost.
Ali kojoj od te dvije kategorije pripada plazmidna DNK sadržana u mRNA vakcinama – onoj opasnijoj ili onoj manje opasnoj?
Zapravo ne pripada nijednoj od kategorija, jer WHO smjernica implicitno pretpostavlja da je svaka DNK sadržana u
lijeku ili vakcini ništa više od toga: "gola" DNK, čije će upijanje u stanice našeg tijela biti vrlo neučinkovito.
Suprotno tome, kontaminirajuća DNK u vakcinama bit će upakovana u LNP, baš kao i mRNA.
Ovo pakovanje rezultira znatno efikasnijim unesenjem DNK u ćelije našeg tijela .
Stoga bi bilo neophodno odrediti "siguran" limit za DNK enkapsuliranu u LNP-ima
korištenjem novih, pažljivo planiranih eksperimenata.
Ali pretpostavimo da je ograničenje koje je postavila EMA prihvatljivo.
Kuda nas ovo vodi?
U svom prethodno navedenom izvještaju , EMA tvrdi da su svi uzorci vakcine koje je primila od Pfizera/BioNTecha prije
odobrenja bili u skladu s EMA ograničenjem za rezidualnu DNK.
Međutim, očigledno je da EMA nije osigurala kontinuiranu kontrolu kvaliteta nakon odobrenja, a isto
važi i za sve druge regulatorne vlasti širom svijeta.
To se može zaključiti iz nalaza Kevina McKernana, prema kojima sadržaj DNK u svim testiranim serijama
vakcine premašuje granicu koju su postavili SZO i EMA.
Ovo nas dovodi do nevjerovatnog, šokantnog uvida da su ove katastrofalne vakcine proizvedene bez ikakve
kontrole i da je stotinama miliona ljudi ubrizgano serije vakcina koje su grubo kršile uslove za odobrenje.
Sada je zabranjeno davati lijek koji ne zadovoljava specifikacije utvrđene u odobrenju za stavljanje lijeka u promet.
Stalno davanje ovih vakcina stoga nije ništa manje od kriminalnog čina.
Do te mjere su naše vlade stigle u svojoj sumornoj neupućenosti da su ovo učinile svojim građanima i nastavljaju to činiti.
Napomena: Relevantne vlasti u zapadnim zemljama aktivno su odbile istražiti da li bi tim McKernana mogao biti u pravu.
Umjesto toga, oni skandiraju uglas: DNK se čak neće ni probiti u ćelije.
A ako se to dogodi, tamo će brzo biti razgrađeno i uništeno.
Nadalje, jezgra ćelije je odvojena od ćelijskog citosola neprobojnom membranom, tako da strana DNK nikada ne
bi mogla ući u jezgru da tamo obavlja svoju funkciju.
Jedina dobra stvar u ovoj zastrašujućoj priči je da su nadležne vlasti sada same sebe razotkrile.
Leđima su okrenuti zidu, i to je svima očigledno.
Državne institucije su očito u dosluhu s počiniteljima ovog monstruoznog zločina.
McKernanovi nalazi moraju upaliti uzbunu kod svakoga ko ima i najmanje znanje iz biologije.
Jasno je da će plazmidna DNK enkapsulirana u LNP-ima ući u naše ćelije s visokom efikasnošću.
Nuklearna membrana ne može kontinuirano štititi kromosome; ona se rastapa tokom svake diobe ćelije, a strani DNK
se potom inkorporira u novoformirane jezgre kćerkićelija.
Samo ovo usvajanje je dovoljno da pokrene dugoročnu proizvodnju kodiranih proteina –
integracija u DNK naših kromosoma nije potrebna za to .
S druge strane, ako do takve integracije dođe, ona predstavlja dodatne rizike.
McKernanovi nalazi su od tada potvrđeni u drugim laboratorijama u Sjedinjenim Američkim Državama i Kanadi.
Sada izvještavamo o daljnjim eksperimentima koje je proveo tim iskusnih njemačkih istraživača na serijama BioNTech vakcine.
Početni rezultat: Kao i prije, u svih šest ispitivanih serija otkrivene su velike količine bakterijske DNK.
Svi genetički elementi koje je McKernan ranije pronašao na plazmidu ovdje su također identificirani.
Ovo se također odnosi na takozvani SV40 promotor, vrlo poseban element čije je postojanje bilo
prikriveno od javnosti, kao i od regulatornih tijela.
Zašto su Pfizer i BioNTech uključili promotor SV40 u svoj plazmid je vrlo zanimljivo pitanje.
Ovaj element nije neophodan za proizvodnju mRNA šiljka i još nije prisutan na plazmidu
koji Moderna koristi za proizvodnju vakcine.
Međutim, promotor SV40 ima fascinantnu sposobnost da se provuče zajedno sa prikačenim DNK sekvencama kroz neoštećenu
nuklearnu membranu, čak i u ćelijama koje se trenutno ne dijele.
Ostavljamo na vama da razmislite šta to znači.
Sljedeće pitanje je: Može li plazmidna DNK biti unijeta u ljudske ćelije i ostati tamo dugo vremena?
Odgovor je da!
Istraživački tim je otkrio da se DNK brzo unosi i da ostaje u ćelijama još mnogo dana, ostajući
detektabilna čak i nakon jednog ciklusa diobe ćelije.
Tvrdnja da se unesenu DNK brzo uništava stoga je potpuno netačna – predstavlja opasnu medicinsku dezinformaciju.
Sada postoji mnogo presedana za umetanje strane DNK u knjigu života, u kromosome ćelija i laboratorijskih životinja.
Moguće posljedice su raznovrsne i nepredvidive.
Poremećaj u precizno podešenom mehanizmu koji kontroliše diobu ćelija i razvoj može dovesti do raka.
Promjene u genima koji funkcionišu kao dio imunološkog sistema mogu dovesti do njegovog poremećaja.
Poremećaj gena u moždanim ćelijama može uzrokovati bilo koju zamislivu neurološku bolest.
Ako se strani DNK umeće u kromosome spermija ili oplođenih jajnih ćelija, nastale izmijenjene karakteristike bit će nasljedne.
Ovo nas dovodi do našeg posljednjeg pitanja:
Trebamo li biti zabrinuti da bi se bakterijska DNK iz vakcina također mogla ugrađivati u ljudske kromosome?
Da bi razjasnili ovo pitanje, njemački tim je poslao svoje ćelijske kulture tretirane vakcinom
Kevinu, tražeći potpuno sekvenciranje DNK ćelija.
Rezultati se mogu pogledati na Kevinovom Substacku .
Odgovor je opet: da!
Dokazi o prisustvu bakterijske DNK u hromozomima takvih ćelija trenutno su gotovo potpuni.
Ako se ovo događa u izolovanim ćelijama, postoji li neki očigledan razlog zašto se to ne bi trebalo dogoditi i u tijelu?
Ovaj put, i samo ovaj put, naš odgovor je ne.
Danas, ovdje i sada, suočeni smo sa spoznajom da su vlade širom svijeta započele sotonski program koji je osakaćio, ubio
i genetski modificirao milione nesretnih ljudi širom svijeta.
A ovaj program će biti proširen; SZO namjerava zamijeniti konvencionalne vakcine u ljudskoj i veterinarskoj
medicini mRNA pripremama za injekcije u potpunosti.
Svjetska zdravstvena organizacija nam govori da su COVID vakcine dokazale svoju sigurnost toliko impresivno
da temeljito testiranje budućih mRNA vakcina protiv drugih patogena više nije potrebno.
Ali ništa ne može biti dalje od istine od ove sumorne deklaracije bankrota medicinske nauke.
Dragi sugrađani, radi vašeg dobra i dobra vaših najmilijih, nikada ne zaboravite ovu jednu stvar:
Ekspresija stranog antigena u ćeliji našeg tijela uvijek će dovesti do napada imunog sistema na tu ćeliju.
Budući da svaka nova mRNA vakcina kodira vlastiti strani antigen, svaka od njih će također uzrokovati štetu, baš kao što
smo vidjeli kod genetski modificiranih vakcina protiv COVID-19.
I kao i prije, ova šteta će se pogoršavati sa svakim osvježavanjem.
Kontaminacija mRNA vakcina će najvjerovatnije također biti norma, jer ne postoji isplativa metoda za pouzdano odvajanje masovno
proizvedene mRNA od plazmida – i u svakom slučaju, čini se da niko ne nadgleda poštivanje bilo kakvih standarda proizvodnje.
Program SZO-a je prijetnja čovječanstvu.
Prijeti VAMA i vašim voljenima.
Narode svijeta, ujedinite se i spasite nas od ovog kriminalnog ludila!
Zaustavimo mRNA vakcine – zaustavimo SZO!
Zdravo, zovem se Lara i danas ću vam ispričati svoju priču.
Moje ime je Lara.
Zovem se Lara i prije mjesec dana sam napunila dvadeset godina.
Zovem se Lara, imam dvadeset godina, a dvije sedmice prije mog osamnaestog rođendana iznenada sam ostala nepokretna.
Tri dana nakon treće vakcine protiv koronavirusa, 17. januara 2022. godine, onesvijestio sam se, a kada sam došao k
sebi, bio sam potpuno dezorijentisan i noge me više nisu mogle držati. Jednostavno više nisam mogao hodati.
Neću uskoro zaboraviti ovaj datum.
Nakon sat vremena, i meni je postalo teško disati, pa su me odveli u dječiju bolnicu.
Da.
U narednom periodu se moje stanje nije mnogo promijenilo.
Čak ni moje ruke nisu mogle pravilno uhvatiti predmete.
Proveo sam dane u krevetu.
Čitanje je bilo nemoguće jer sam već pri trećoj riječi u rečenici zaboravio prve dvije...
Muzika i videozapisi su mi pravili društvo.
U mješavinu je dodana inkontinencija, riječ koju čak nisam ni znao.
Bio sam vezan za krevet četiri mjeseca.
Upravo sam napunio osamnaest godina.
Za mene bi to bilo vrijeme da izađem, družim se s prijateljima i uživam u svojoj slobodi.
Ali sam bio vezan za krevet.
Prijatelji su se jedan za drugim oprostili.
S jedne strane mi je to veoma bolno, ali s druge strane, šta da radiš s nekim ko samo leži po kući?
Ne mogu sebi objasniti cijelo naknadno mučenje.
To bi premašilo ovaj vremenski okvir.
Opisat ću to ključnim riječima.
Akupunktura me je vratila na noge.
Ponavljam godinu u školi.
Idem na dva kratka putovanja, u Pariz i Rim. Hura!
Ali septembar 2022... Olovna umornost se javlja.
Počinju recidivi.
Ne mogu ponovo.
Pokušavam ponoviti razred. Ne radi.
Promjena tipova škola, u redu.
Nema više koledža za šesti razred.
Ali promjena je dobra.
Uzet ću štakore kako bih mogao ići u školu čak i na lošim danima.
Počinje period ponavljajućih takozvanih relapsa.
Šeprci mi više ne pomažu jer sam previše umoran za njih.
Moram prihvatiti ono što nikada nisam želio: invalidsku kolica.
Ali mogu ići u školu.
Tada sam živio u nekoj vrsti ritma povrata.
Sada sam naučio živjeti s ovim recidivima.
Od tog dana u januaru 2022. godine, moj život je bio kao rolerkoster:
Relaps, pauza, djelimični relaps, pauza, teški relaps, pauza.
Nije lako. Ali mogu to učiniti. Želim to učiniti.
Imam mnogo snova.
Tokom ovih dvije godine bio sam posebno zaokupljen nečim što se može činiti nevažnim.
Nisam znao šta imam.
Niko nije znao.
Sjećam se dana kada je moja mama na internetu saznala da moja bolest bez imena ipak
ima ime: Post-Vac sindrom, Post-Vac sindrom.
Sada se mogu nasmijati tome. Jer to zapravo nije ime bolesti.
Ali sam bio sretan.
Sada znam zašto mi je to bilo tako važno.
Jer me je netko iznenada vidio. I moje stanje je imalo ime.
Zato što sam podijelio svoju bolest s drugima.
Više nisam bio sam.
I bilo je oslobađajuće.
Nakon brojnih pregleda, koji su uvijek zaključivali da je "sve u redu", konačno imam dvije
dijagnoze: neuropatiju malih vlakana i sindrom umora.
Na ovom dugom putovanju nisam imao samo loša iskustva s medicinskom njegom.
Nekoliko ljekara je bilo odlučno.
Pomogli ste mi da malo napredujem i zahvaljujem vam od dna srca.
Još uvijek sam na rolerkosteru.
Nije gotovo.
Ali je sada postalo ravnije.
Nadam se da će tako i ostati.
I nadam se da ću se jednog dana moći potpuno spustiti s ovog rolerkostera.
Bilo bi lijepo stajati na tlu sa svojim funkcionalnim nogama.
Nastavite istraživati!
Svi mi trebamo perspektivu. A ja trebam tebe. Hvala ti.
Udruženje MWGFD provelo je dodatne impresivne i dirljive intervjue s ljudima koji su oštećeni mRNA
vakcinama u serijalu "vakcinisani, oštećeni, poricani".
Možete ih pronaći pod prikazanim linkom.
S obzirom na to da će se mRNA tehnologija također uvesti za druge vakcinacije – ili, preciznije, genske terapije – još je važnije
objavljivati ove dramatične izvještaje o oštećenjima od vakcine.
Slobodno podijelite ove intervjue.
Također možete pomoći da se istakne obim štete uzrokovane mRNA vakcinacijama prijavljivanjem bilo kakve
štete od vakcinacije u vašem području na vetopedia.org.