"Tri dana nakon trećeg cijepljenja protiv bolesti COVID-19, 17. siječnja 2022., onesvijestila sam se, a kad sam došla k
sebi, bila sam potpuno dezorijentirana i noge me više nisu mogle držati. Jednostavno više nisam mogla hodati."
"U cijepljenih osoba su proteini šiljka i upala otkriveni u mnogim organima tjednima, pa čak i mjesecima nakon injekcija,
što je bilo povezano s teškim i često smrtonosnim bolestima."
Ali kako se može objasniti ova neočekivana kontinuirana proizvodnja proteina kodiranog mRNA-om?
Krajem 2023. Kla.TV je objavio hitno pismo prof. dr. Sucharita Bhakdija o "nikad
neprestanim opasnostima RNA cjepiva" na nekoliko jezika.
Sada, krajem ožujka 2024., prof. dr. Sucharit Bhakdi, prof. Karina Reiss i dr. Michael Palmer objavili su članak
u kojem nova otkrića potvrđuju sva tadašnja upozorenja.
Objašnjavaju na znanstveno precizan način, ali na način razumljiv laicima, zašto su
takozvana mRNA cjepiva prijevarna i izuzetno opasna.
Ovaj dobro istraženi članak idealan je za dijeljenje s bilo kime tko još nije dubinski istražio ovu temu.
Može se pronaći kao PDF datoteka u ovom programu za ispis.
Ispod prof. Bhakdi čita članak naglas za vas.
Dramatičan utjecaj koji opisane okolnosti mogu imati na već pogođene ilustrira u kasnijem izvještaju Lara.
Ona je jedna od bezbrojnih žrtava cijepljenja protiv koronavirusa i prepričava svoju tužnu priču na
novinarskom simpoziju MWGFD-a pod nazivom "Cijepljeni, oštećeni, uskraćeni... i što sada?" Prof.
Drage ljudske biće. Draga ljudska obitelji, imam vam nešto vrlo, vrlo važno za reći.
Radi se o najnovijem otkriću DNK u cjepivima.
Zašto su RNA cjepiva prijevarna i izuzetno opasna sada je tema rasprave.
Kromatomi su knjige života, koje sadrže DNK-om kodirane recepte za proizvodnju molekula proteina.
Ako je potrebno, otvori se odgovarajuća knjiga i napravi se kopija željenog recepta.
Ovaj primjerak je mRNA.
Kontrolira proizvodnju proteina i zatim se zbrinjava.
RNA cjepiva su slična tim kratkotrajnim kopijama kromosomskih recepata; ali za razliku od njih, uzrokuju
proizvodnju proteina koji ne pripadaju našim tijelima.
Umjesto toga, oni potiču stvaranje stranih antigena, kao što je šiljasti protein SARS-CoV-2.
Svaka injekcija ove vrste cjepiva isporučuje više od milijardu primjeraka (molekula mRNA).
Masovna proizvodnja mRNA cjepiva zahtijeva masovnu dostupnost DNK recepta.
Kako se to može postići?
Metoda koja se koristi za rješavanje ovog problema temelj je genetskog inženjeringa.
Milijarde i bilijuni kopija DNK recepata potječu od bakterija.
Recepti se nalaze u sićušnim bakterijskim kromosomima nazvanim plazmidi.
Bakterijske stanice se mogu dijeliti svakih 20 minuta, što znači da se broj stanica svakog sata povećava osam puta.
Na taj način se iz tekuće kulture može u samo nekoliko dana prikupiti bezbroj bakterija, a svaka pojedinačna
bakterijska stanica sadržavat će mnogo kopija dotičnog plazmida.
Plazmidi su laki za manipulaciju.
U tuđe recepte, tj. gene koji kodiraju virusne proteine, mogu se umetnuti, na primjer.
Nakon bakterijske propagacije, plazmidi se prikupljaju i zatim koriste kao predlošci za proizvodnju kopija mRNA.
RNA molekule se naposljetku pakiraju u sitne masne globule nazvane lipidne nanočestice (LNPs).
Glavne komponente LNP-a sintetički su proizvedene i same su po sebi toksične.
Nadalje, posebna lipidna spojeva koja koriste Pfizer/BioNTech i Moderna čak nisu bila testirana na ljudima prije nego što su
mRNA cjepiva oba proizvođača dobila odobrenje za hitnu uporabu.
Ovo predstavlja neosporan i potpuno nepotrebno zdravstveni rizik.
LNP-pakiranje RNK štiti je od razaranja, omogućujući joj da putem krvotoka dospije do svih organa tijela.
Tamo LNP-ovi djeluju poput trojanskih konja.
Ugrađuju se u stanice, a mRNA se oslobađa.
Nakon toga slijedi proizvodnja šiljastog proteina.
To zatim pokreće imunološki odgovor, uključujući stvaranje specifičnih antitijela namijenjenih zaštiti od budućih infekcija.
Međutim, imunološki sustav prepoznaje i uništava stanice tijela koje proizvode strane proteine.
Naravno, to se događa kada naše stanice budu zaražene virusima.
Ova sposobnost prepoznavanja stranih proteina kao takvih već je prisutna pri rođenju.
Štiti nas tijekom cijelog života, jer se na taj način učinkovito uklanjaju stanice zaražene virusom.
Ne može se potisnuti.
Stoga, kada se u ćeliju uvede mRNA koja kodira strani protein, taj se ćelija napada od strane imunološkog sustava.
Odbijanje presađenih organa ilustrira ovu temeljnu činjenicu.
Ako primiš moj bubreg, odbacićeš ga.
Dobiješ moj drugi bubreg, a drugo odbacivanje slijedi, samo što je ovaj put brže i bijesnije.
Ista načela leže u osnovi sve štetnijih učinaka ponovljenih injekcija cjepiva.
Broj kopija RNK upakiranih u LNP koje se primjenjuju sa svakom injekcijom je ogroman.
Milijarde stanica diljem tijela bit će napadnute od našeg imunološkog sustava.
Ovaj napad se može zaustaviti tek kada prestane proizvodnja stranog proteina.
Ali koliko će ovo trajati?
Samo još nekoliko dana, kako su nas proizvođači cjepiva i regulatorna tijela više puta uvjeravali?
Tijekom protekle dvije godine zabilježena su alarmantna opažanja koja su u suprotnosti s ovom tvrdnjom.
Kod cijepljenih osoba u mnogim su organima otkriveni šiljasti protein i upala tjednima pa čak i mjesecima nakon injekcija ,
što je bilo povezano s teškim i često smrtonosnim bolestima.
Ali kako se može objasniti ova neočekivana kontinuirana proizvodnja proteina kodiranog mRNA-om?
Vjerojatan, ali alarmantan odgovor dao je otkriće McKernana i suradnika, koje su objavili prije godinu dana.
Već smo raspravljali da se mRNA formira iz plazmidnih DNK šablona tijekom proizvodnje cjepiva.
Prije nego što se mRNA potom zapakira u LNP, ova DNK mora se prvo ukloniti.
Inače, plazmidna DNK mogla bi biti zatvorena u lipidne globule zajedno s RNK.
McKernan je otkrio da ovaj ključni korak uklanjanja plazmidne DNK nije bio pažljivo proveden.
U mnogim serijama cjepiva Pfizer i Moderna pronađene su prekomjerne količine plazmidne DNK.
Zaključci Kevina McKernana bili su umanjeni od strane kolektivnog glavnog toka.
Regulatorna tijela su izjavila da su ih proizvođači obavijestili o prisutnosti DNK; međutim, to ih nije
spriječilo da odobre, budući da su prijavljene vrijednosti bile ispod granica koje je postavila WHO.
Ali odakle dolaze ovi ograničenja?
Europska agencija za lijekove (EMA) postavila je granicu od 10 nanograma DNK po dozi cjepiva.
Ona se pozvala na izvještaj Svjetske zdravstvene organizacije iz 1998. godine.
Ovaj tehnički izvještaj navodi: "Na temelju trenutačnih saznanja, DNK iz kontinuiranih staničnih linija do 10 ng
po pročišćenoj dozi sada se može smatrati prihvatljivom."
Novi gornji limit ne odnosi se na proizvode dobivene iz mikrobnih stanica, diploidnih
staničnih linija ili primarnih staničnih kultura.
Vidimo da se u izvješću WHO razlikuju dvije vrste DNK.
Jedan se smatra opasnijim od drugog, pa je njihova količina stoga ograničena na navedenu vrijednost.
Ali kojoj od te dvije kategorije pripada plazmidna DNK sadržana u mRNA cjepivima – onoj opasnijoj ili onoj manje opasnoj?
Zapravo ne pripada nijednoj od tih kategorija, jer WHO-ova smjernica implicitno pretpostavlja da je svaka DNK sadržana
u lijeku ili cjepivu ništa više od toga: "gola" DNK, čije će upijanje u stanice našeg tijela biti vrlo neučinkovito.
Nasuprot tome, kontaminirajuća DNK u cjepivima bit će pakirana u LNP-ove, baš kao i mRNA.
Ovo pakiranje rezultira znatno učinkovitijim unosa DNK u stanice našeg tijela .
Stoga bi bilo potrebno odrediti "siguran" limit za DNK enkapsuliranu u LNP-ima
korištenjem novih, pažljivo planiranih eksperimenata.
Ali pretpostavimo da je ograničenje koje je postavila EMA prihvatljivo.
Kamo nas ovo vodi?
U svom gore navedenom izvješću , EMA tvrdi da su svi uzorci cjepiva koje je primila od Pfizera/BioNTecha prije odobrenja
bili u skladu s EMA-inim ograničenjem za preostalu DNK.
Međutim, očito je da EMA nije osigurala kontinuiranu kontrolu kvalitete nakon odobrenja, a isto
vrijedi i za sve druge regulatorne vlasti diljem svijeta.
To se može zaključiti iz nalaza Kevina McKernana, prema kojima sadržaj DNK u svim testiranim serijama
cjepiva prelazi granicu koju su postavili WHO i EMA.
To nas dovodi do nevjerojatnog, šokantnog spoznanja da su ove katastrofalne cjepiva proizvedene bez ikakve
kontrole te da je stotinama milijuna ljudi ubrizgano serije cjepiva koje su grubo kršile uvjete odobrenja.
Sada je zabranjeno davati lijek koji ne zadovoljava specifikacije utvrđene u odobrenju za stavljanje lijeka u promet.
Stalno davanje ovih cjepiva stoga nije ništa manje od kriminalnog čina.
Do te mjere su naše vlade dospjele u svojoj sumornoj neznanju da su to učinile svojim građanima i nastavljaju to činiti.
Napomena: Nadležne vlasti u zapadnim zemljama aktivno su odbile istražiti može li tim McKernana biti u pravu.
Umjesto toga, oni uglasak uzvikuju: DNK se neće ni probiti u stanice.
A ako se to dogodi, tamo će se brzo razgraditi i uništiti.
Nadalje, jezgra stanice odvojena je od staničnog citosola neprobojnom membranom, tako da strana DNK
nikada ne može ući u jezgru i obavljati svoju funkciju.
Jedina dobra stvar u ovoj zastrašujućoj priči jest da su nadležne vlasti sada same sebe razotkrile.
Leđima su okrenuti zidu, i to je svima očito.
Državne institucije očito su u dosluhu s počiniteljima ovog monstruoznog zločina.
McKernanovi nalazi moraju upaliti uzbunu kod svakoga tko ima i najmanje znanje o biologiji.
Jasno je da će plazmidna DNK enkapsulirana u LNP-ima ući u naše stanice s visokom učinkovitošću.
Nuklearna membrana ne može kontinuirano štititi kromosome; ona se raspada tijekom svake stanične diobe, a strani DNK
potom se uključuje u novoformirane jezgre kćerinskih stanica.
Samo je ovaj unos dovoljan da pokrene dugoročnu proizvodnju kodiranih proteina –
integracija u DNK naših kromosoma nije potrebna za to .
S druge strane, ako do takve integracije dođe, ona predstavlja dodatne rizike.
McKernanovi nalazi od tada su potvrđeni u drugim laboratorijima u Sjedinjenim Američkim Državama i Kanadi.
Sada izvještavamo o daljnjim eksperimentima koje je provela skupina iskusnih
njemačkih istraživača na serijama cjepiva BioNTech.
Početni rezultat: Kao i prije, u svih šest ispitivanih serija otkrivene su velike količine bakterijske DNK.
Svi genetski elementi koje je McKernan prethodno pronašao na plazmidu ovdje su također identificirani.
Ovo se također odnosi na takozvani promotor SV40, vrlo poseban element čije je postojanje bilo
prikriveno od javnosti, kao i od regulatornih tijela.
Zašto su Pfizer i BioNTech uključili promotor SV40 u svoj plazmid iznimno je zanimljivo pitanje.
Ovaj element nije potreban za proizvodnju mRNA šiljka i još nije prisutan na plazmidu
koji Moderna koristi za proizvodnju cjepiva.
Međutim, promotor SV40 ima fascinantnu sposobnost da se provuče zajedno s priloženim DNK sekvencama kroz neoštećenu nuklearnu
membranu, čak i u stanicama koje se trenutno ne dijele.
Ostavljamo na vama da razmislite što to znači.
Sljedeće pitanje je: Može li plazmidna DNK biti unesen u ljudske stanice i ostati tamo dugo vremena?
Odgovor je da!
Istraživački tim je otkrio da se DNK brzo unosi i da ostaje u stanicama još mnogo dana, ostajući
detektabilna čak i nakon jednog ciklusa diobe stanica.
Tvrdnja da se unesenu DNK brzo razgrađuje stoga je potpuno netočna – predstavlja opasnu medicinsku dezinformaciju.
Sada postoji mnogo presedana za umetanje stranog DNK u knjigu života, u kromosome stanica i laboratorijskih životinja.
Moguće posljedice su raznolike i nepredvidive.
Poremećaj u precizno podešenom mehanizmu koji kontrolira diobu stanica i razvoj može dovesti do raka.
Promjene u genima koji djeluju kao dio imunološkog sustava mogu dovesti do njegove disfunkcije.
Poremećaj gena u moždanim stanicama može uzrokovati svaku zamislivu neurološku bolest.
Ako se strani DNK umeće u kromosome spermija ili oplođenih jajnih stanica, nastale izmijenjene karakteristike bit će nasljedne.
Ovo nas dovodi do našeg posljednjeg pitanja:
Trebamo li se zabrinuti da bi se bakterijska DNK iz cjepiva također mogla ugrađivati u ljudske kromosome?
Kako bi razjasnili ovo pitanje, njemački tim poslao je svoje stanične kulture tretirane cjepivom
Kevinu, tražeći potpuno sekvenciranje DNK stanica.
Rezultati se mogu pogledati na Kevinovom Substacku .
Odgovor je opet: da!
Dokazi o bakterijskoj DNK u kromosomima takvih stanica trenutno su gotovo potpuni.
Ako se ovo događa u izoliranim stanicama, postoji li ikakav očiti razlog zašto se to ne bi dogodilo i u tijelu?
Ovaj put, i samo ovaj put, naš je odgovor ne.
Danas, ovdje i sada, suočeni smo s uvidom da su vlade diljem svijeta započele s sotonskim programom koji je osakaćio, ubio
i genetski modificirao milijune nesretnih ljudi širom svijeta.
A ovaj se program planira proširiti; WHO namjerava u potpunosti zamijeniti konvencionalne cjepiva u ljudskoj
i veterinarskoj medicini mRNA pripravcima za injekcije.
Svjetska zdravstvena organizacija nam govori da su cjepiva protiv COVID-a dokazala svoju sigurnost toliko
impresivno da temeljito testiranje budućih mRNA cjepiva protiv drugih patogena više nije potrebno.
Ali ništa ne može biti dalje od istine od ove sumorne deklaracije bankrota medicinske znanosti.
Dragi sugrađani, radi vašeg dobra i dobra vaših najmilijih, nikada ne zaboravite ovu jednu stvar:
Ekspresija stranog antigena u stanici našeg tijela uvijek će dovesti do napada imunološkog sustava na tu stanicu.
Budući da svaka nova mRNA cjepiva kodira vlastiti strani antigen, svaka će od njih također uzrokovati štetu, baš kao što
smo vidjeli kod genetski modificiranih cjepiva protiv COVID-19.
I kao i prije, ova šteta će se pogoršavati sa svakim osvježavanjem.
Kontaminacija mRNA cjepiva najvjerojatnije će također biti uobičajena, budući da ne postoji isplativa metoda pouzdanog
odvajanja mRNA masovne proizvodnje od plazmida – a ionako se čini da nitko ne nadzire poštivanje bilo kakvih standarda proizvodnje.
Program WHO-a je prijetnja čovječanstvu.
Prijeti VAMA i vašim voljenima.
Narode svijeta, ujedinite se i spasite nas od ovog kriminalnog ludila!
Zaustavimo mRNA cjepiva – zaustavimo WHO!
Pozdrav, moje ime je Lara i danas ću vam ispričati svoju priču.
Zovem se Lara.
Zovem se Lara i prije mjesec dana sam napunila dvadeset godina.
Zovem se Lara, imam dvadeset godina, a dva tjedna prije mog osamnaestog rođendana iznenada sam ostala nepokretna.
Tri dana nakon primitka treće cjepiva protiv koronavirusa, 17. siječnja 2022., onesvijestio sam se, a kad sam došao k
sebi, bio sam potpuno dezorijentiran i noge me više nisu mogle držati. Jednostavno više nisam mogao hodati.
Ovaj datum neću tako skoro zaboraviti.
Nakon sat vremena i meni je postalo teško disati, a zatim su me odveli u dječju bolnicu.
Da.
U sljedećem razdoblju se moje stanje nije mnogo promijenilo.
Čak ni moje ruke nisu mogle pravilno zgrabiti predmete.
Proveo sam dane u krevetu.
Čitanje je bilo nemoguće jer sam već pri trećoj riječi u rečenici zaboravio prve dvije...
Glazba i videozapisi su mi pravili društvo.
U mješavinu je dodana inkontinencija, riječ koju čak nisam ni znao.
Bio sam vezan za krevet četiri mjeseca.
Upravo sam napunio osamnaest godina.
Za mene bi to bilo vrijeme da izađem, družim se s prijateljima i uživam u svojoj slobodi.
Ali bio sam vezan za krevet.
Prijatelji su se jedni za drugim oprostili.
S jedne strane mi je to vrlo bolno, ali s druge strane, što da radiš s nekim tko samo leži po kući?
Ne mogu si objasniti cijelo kasnije mučenje.
To bi premašilo ovaj vremenski okvir.
Opisat ću to ključnim riječima.
Akupunktura me vratila na noge.
Ponavljam godinu u školi.
Idem na dva kratka putovanja, u Pariz i Rim. Hurra!
Ali rujan 2022... Obuzima olovna umornost.
Počinju recidivi.
Ne mogu ponovno.
Pokušavam ponoviti sat. Ne radi.
Promjena vrsta škola, u redu.
Nema više koledža za šesti razred.
Ali promjena je dobra.
Uzet ću štakore kako bih mogao ići u školu čak i kad mi je loše.
Počinje razdoblje ponavljajućih takozvanih relapsa.
Šeprci mi više ne pomažu jer sam previše umoran za njih.
Moram prihvatiti ono što nikada nisam želio: invalidska kolica.
Ali mogu ići u školu.
Tada sam živio u nekoj vrsti ritma povrata.
Sada sam naučio živjeti s tim recidivima.
Od tog dana u siječnju 2022., moj život je bio poput rolerkostera:
Relaps, pauza, djelomični relaps, pauza, teški relaps, pauza.
Nije lako. Ali mogu to učiniti. Želim to učiniti.
Imam mnogo snova.
Tijekom ovih dviju godina bio sam osobito zaokupljen nečim što se može činiti nevažnim.
Nisam znao što imam.
Nitko nije znao.
Sjećam se dana kad je moja mama na internetu saznala da moja bolest bez imena ipak
ima ime: Post-Vac sindrom, Post-Vac sindrom.
Sada se mogu nasmijati tome. Jer to zapravo nije naziv bolesti.
Ali sam bio sretan.
Sada znam zašto mi je to bilo tako važno.
Jer me je netko iznenada vidio. I moje stanje je imalo ime.
Jer sam podijelio svoju bolest s drugima.
Više nisam bio sam.
I bilo je oslobađajuće.
Nakon brojnih pregleda, koji su uvijek zaključivali da je "sve u redu", konačno imam dvije
dijagnoze: neuropatiju malih vlakana i sindrom umora.
Na ovom dugom putovanju nisam imao samo loša iskustva s medicinskom skrbi.
Nekoliko liječnika bilo je odlučno.
Pomogli ste mi da malo napredujem i zahvaljujem vam od dna srca.
Još sam na rolerkosteru.
Nije gotovo.
Ali je sada postalo ravnije.
Nadam se da će tako i ostati.
I nadam se da ću se jednog dana moći potpuno spustiti s ovog rolerkostera.
Bilo bi lijepo stajati na tlu svojim funkcionalnim nogama.
Nastavite istraživati!
Svi trebamo perspektivu. A ja trebam tebe. Hvala ti.
Udruga MWGFD provela je dodatne impresivne i dirljive intervjue s ljudima koji su oštećeni mRNA
cjepivima u serijalu "cijepljeni, oštećeni, poricani".
Možete ih pronaći pod prikazanim poveznikom.
S obzirom na to da će se mRNA tehnologija također uvesti za druge vakcinacije – ili, točnije, genske terapije –
još je važnije objavljivati ove dramatične izvještaje o oštećenjima uzrokovanim cjepivom.
Slobodno podijelite ove intervjue.
Također možete pomoći u isticanju opsega štete uzrokovane mRNA cjepivima prijavljivanjem bilo kakve
štete od cijepljenja u vašem području na vetopedia.org.