Tre dagar efter den tredje coronavaccineringen den 17 januari 2022 svimmade jag och när jag vaknade till var
jag helt förvirrad och mina ben kunde inte hålla mig uppe. Jag kunde helt enkelt inte gå längre.
Vaccinerade individer visade sig ha spikprotein och inflammation i många organ veckor och till och med
månader efter injektionerna, vilket var förknippat med allvarliga och ofta dödliga sjukdomar.
Men hur kan denna oväntade och långvariga produktion av ett mRNA-kodat protein förklaras?
Kla.TV publicerade Prof Dr Sucharit Bhakdis brandbrev om de oändliga farorna med
RNA-vacciner på flera språk i slutet av 2023.
I slutet av mars 2024 publicerade Prof Dr Sucharit Bhakdi, Prof Karina Reiss och Dr Michael Palmer en artikel där nya rön
bekräftar alla de varningar som gjordes vid den tidpunkten.
De förklarar på ett vetenskapligt exakt men begripligt sätt för lekmän varför så kallade
mRNA-vacciner är bedrägliga och extremt farliga.
Denna välgrundade artikel är mycket lämplig att vidarebefordra till någon som ännu inte har behandlat detta ämne på djupet.
Den kan skrivas ut som PDF från detta program.
Nedan följer Prof Bhakdis svar på artikeln.
En efterföljande rapport från Lara visar de dramatiska effekter som de förbindelser som beskrivs av
professor Bhakdi kan ha för dem som redan drabbats.
Hon är en av otaliga människor som drabbats av coronavirusvaccination och berättar sin
historia om lidande vid MWGFD-pressymposiet Vaccinerad, skadad, förnekad ... och nu?. Prof.
Kära medmänniskor. Kära människofamilj, jag har något mycket, mycket viktigt att berätta för er.
Det handlar om den senaste upptäckten av DNA i vaccinerna.
Varför RNA-vacciner är bedrägliga och extremt farliga är ämnet nu.
Kromosomer är livets böcker som innehåller DNA-kodade recept för produktion av proteinmolekyler.
Vid behov öppnas den aktuella boken och en kopia av det önskade receptet görs.
Denna kopia är mRNA.
Den styr produktionen av proteinet och tas sedan om hand.
RNA-vacciner liknar sådana kortlivade kopior av kromosomrecept, men till skillnad från dessa orsakar de
produktion av proteiner som inte hör hemma i vår kropp.
Istället inducerar de bildandet av främmande antigener, såsom spikproteinet i SARS-CoV-2.
Mer än en miljard kopior (mRNA-molekyler) administreras vid varje injektion av ett sådant vaccin.
För att kunna massproducera mRNA för vaccin krävs att DNA-receptet finns tillgängligt i stor skala.
Hur kan detta åstadkommas?
Metoden för att lösa detta problem är en hörnsten inom gentekniken.
De miljarder och biljoner kopiorna av DNA-recepten kommer från bakterier.
Recepten finns i små bakteriekromosomer, så kallade plasmider.
Bakterieceller kan dela sig var 20:e minut, vilket innebär att antalet celler åttafaldigas varje timme.
På så sätt kan otaliga bakterier skördas från en flytande kultur på bara några dagar, och varje enskild bakteriecell
kommer att innehålla många kopior av plasmiden i fråga.
Plasmider är lätta att manipulera.
Främmande recept, dvs. gener som kodar för t.ex. virusproteiner, kan sättas in.
Efter bakteriell multiplikation skördas plasmiderna och används sedan som mall för produktion av mRNA-kopior.
RNA-molekylerna förpackas slutligen i små fettkulor, så kallade lipidnanopartiklar (LNP).
Huvudkomponenterna i LNP framställs syntetiskt och är i sig kända för att vara giftiga.
Dessutom skulle de specifika lipidföreningar som användes av Pfizer/BioNTech och Moderna inte ens testas på
människor innan mRNA-vaccinerna från båda tillverkarna fick tillstånd för användning i nödsituationer
Detta utgör en obestridlig och helt onödig hälsorisk.
LNP-förpackningen av RNA:t skyddar det från förstörelse så att det kan nå alla kroppens organ via blodomloppet.
Där agerar LNP som trojanska hästar.
De tas upp av cellerna och mRNA frisätts.
Detta följs av produktion av spikproteinet.
Detta utlöser sedan immunsvaret, inklusive bildandet av specifika antikroppar för att skydda oss mot framtida infektioner.
Immunförsvaret känner dock igen och förstör kroppsceller som producerar främmande proteiner.
Detta sker naturligt när våra celler infekteras med virus.
Denna förmåga att känna igen främmande proteiner som sådana finns redan vid födseln.
Det skyddar oss under hela livet, eftersom det effektivt eliminerar virusinfekterade celler.
Det går inte att förtränga.
Så om mRNA som kodar för ett främmande protein förs in i en cell, attackeras denna cell av immunsystemet.
Avstötningen av transplanterade organ illustrerar detta elementära faktum.
Om du får min njure, avvisa den.
De får min andra njure, och det andra avslaget följer, men den här gången snabbare och argare.
Samma principer ligger till grund för den stadigt ökande skadliga effekten av upprepade vaccininjektioner.
Antalet RNA-kopior som förpackas i LNP och som administreras med varje injektion är gigantiskt.
Myriader av celler i hela kroppen attackeras av vårt immunsystem.
Denna attack kan bara avbrytas när produktionen av det främmande proteinet har upphört.
Men hur lång tid kommer detta att ta?
Bara några dagar, som vaccintillverkarna och tillsynsmyndigheterna upprepade gånger har försäkrat oss?
Under de senaste två åren har alarmerande observationer gjorts som inte stämmer överens med detta påstående.
Veckor och till och med månader efter injektionerna kunde spikprotein och inflammation påvisas i många organ , vilket
var förknippat med allvarliga och ofta dödliga sjukdomar.
Men hur kan denna oväntade och ihållande produktion av ett mRNA-kodat protein förklaras?
McKernan och hans kollegors upptäckt, som de publicerade för ett år sedan, gav ett svar som är både rimligt och skrämmande.
Vi har redan diskuterat att mRNA bildas från plasmid-DNA-templates under vaccinproduktionen.
Innan mRNA sedan paketeras i LNP måste detta DNA först avlägsnas.
Annars kan plasmid-DNA:t fångas upp tillsammans med RNA:t i lipidpärlorna.
McKernan upptäckte nu att det avgörande steget att avlägsna plasmid-DNA:t inte hade utförts på ett noggrant sätt.
Mycket stora mängder plasmid-DNA påträffades i många av Pfizers och Modernas vaccinbatcher.
Kevin McKernans resultat bagatelliserades av den kollektiva huvudfåran.
Tillsynsmyndigheterna uppgav att tillverkarna hade informerat dem om förekomsten av DNA, men att detta inte hade hindrat
dem från att godkänna produkten, eftersom de rapporterade nivåerna låg under de gränsvärden som fastställts av WHO.
Men var kommer dessa gränser ifrån?
Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA) hade satt en gräns på 10 nanogram DNA per vaccindos.
Hon hänvisade till en WHO-rapport från 1998.
I denna tekniska rapport står det: Baserat på nuvarande kunskap kan DNA från kontinuerliga cellinjer upp
till 10 ng per renad dos nu anses vara acceptabelt.
Den nya övre gränsen gäller inte för produkter som härrör från mikrobiella celler,
diploida cellinjer eller primära cellkulturer.
Vi ser att WHO:s rapport skiljer mellan två typer av DNA.
Den ena anses vara farligare än den andra, och dess mängd begränsas därför till det angivna värdet.
Men vilken av de två kategorierna tillhör det plasmid-DNA som finns i mRNA-vaccinerna - den mer eller den mindre farliga?
Det hör egentligen inte hemma i någon av dem, eftersom WHO:s riktlinjer implicit förutsätter att allt DNA som ingår i ett
läkemedel eller vaccin inte är något annat än just det: naket DNA, vars upptag i
kroppens celler kommer att vara mycket ineffektivt.
Däremot kommer det förorenande DNA:t i vaccinerna att ha LNP-paketering, precis som mRNA.
Denna förpackning säkerställer ett mycket mer effektivt upptag av DNA i kroppens celler .
Det skulle därför ha varit nödvändigt att fastställa ett säkert gränsvärde för LNP-förpackat DNA
med hjälp av nya, noggrant planerade experiment.
Men låt oss anta att den gräns som sätts av EMA är acceptabel.
Vart leder detta oss?
I sin tidigare citerade rapport hävdar EMA att alla vaccinprover som mottogs från Pfizer/BioNTech före godkännandet
överensstämde med EMA:s gränsvärde för mängden kvarvarande DNA.
EMA har dock uppenbarligen inte säkerställt en kontinuerlig kvalitetskontroll efter godkännandet, och
detsamma gäller för alla andra tillsynsmyndigheter i världen.
Detta kan man dra slutsatsen av Kevin McKernans resultat, enligt vilka DNA-innehållet i alla testade
vaccinbatcher överskrider WHO:s och EMA:s gränsvärden.
Så vi kommer till den otroliga, chockerande insikten att dessa katastrofala vacciner tillverkades utan några kontroller och
att hundratals miljoner människor injicerades med partier av vacciner som var i grov strid med villkoren för godkännande.
Det är nu förbjudet att injicera ett läkemedel som inte uppfyller de specifikationer som anges i godkännandet för försäljning.
Att fortsätta injicera dessa vacciner är därför inget mindre än en kriminell handling.
Våra regeringar har i sin dystra okunnighet kommit så långt att de har gjort och
fortsätter att göra detta mot sina egna medborgare.
Notera att berörda myndigheter i västländerna aktivt har vägrat att klargöra om McKernans team kan ha rätt.
Istället ropar de i kör: DNA:t kommer inte att hitta in i cellerna överhuvudtaget.
Och om den gör det, demonteras och förstörs den snabbt.
Dessutom är cellkärnan åtskild från cytosolen av ett ogenomträngligt membran, så att det främmande DNA:t aldrig
kan ta sig in i cellkärnan och fylla sin funktion där.
Det enda positiva med denna fasansfulla historia är att de ansvariga myndigheterna nu har förrått sig själva.
De står med ryggen mot väggen, och det syns för alla.
De statliga institutionerna är uppenbarligen i förbund med förövarna av detta monstruösa brott.
McKernans resultat måste få varningsklockorna att ringa för alla som har minsta kunskap om biologi.
Det är uppenbart att LNP-förpackat plasmid-DNA kommer in i våra celler med hög effektivitet.
Kärnmembranet kan inte kontinuerligt skydda kromosomerna utan löses upp vid varje celldelning och det främmande
DNA:t tas då upp i de nybildade dottercellernas kärnor.
Och detta upptag är i sig tillräckligt för att orsaka en långvarig produktion av de kodade proteinerna - integration
i våra kromosomers DNA är inte nödvändigt för detta .
Om en sådan integration däremot sker, innebär det ytterligare faror.
McKernans resultat har sedan dess bekräftats av andra laboratorier i USA och Kanada.
Vi rapporterar nu om ytterligare experiment som utförts av ett team av erfarna tyska forskare på batcher av BioNTech-vaccinet.
Första resultatet: Liksom tidigare detekterades stora mängder bakteriellt DNA i alla sex analyserade partier.
Alla de genetiska element som McKernan tidigare hittat på plasmiden identifierades också här igen.
Detta gäller även den så kallade SV40-promotorn, ett mycket speciellt element vars existens har dolts
för allmänheten och även för tillsynsmyndigheterna.
Varför Pfizer och BioNTech har införlivat SV40-promotorn i sin plasmid är en mycket intressant fråga.
Detta element krävs inte för produktion av spike-mRNA och det finns ännu inte på den
plasmid som Moderna använder för vaccinproduktion.
SV40-promotorn har dock den fascinerande förmågan att smuggla sig själv och tillhörande DNA-sekvenser genom ett intakt
kärnmembran, även i celler som inte håller på att dela sig.
Vi lämnar det till dig att fundera på vad det innebär.
Nästa fråga är: Kan plasmid-DNA tas upp i mänskliga celler och stanna kvar där under lång tid?
Svaret är: Ja!
Forskargruppen fann att upptaget av DNA är snabbt och att det finns kvar i cellerna i många dagar efteråt och
fortfarande är detekterbart även efter en cykel av celldelning.
Påståendet att DNA som intas snabbt förstörs är därför helt felaktigt - det är farlig medicinsk felinformation.
Det finns nu många exempel på att främmande DNA kan föras in i livets bok, i kromosomerna i celler och försöksdjur.
De möjliga konsekvenserna är många och oförutsägbara.
En störning i den finstämda mekanism som styr celldelning och utveckling kan leda till cancer.
Förändring av gener som fungerar som en del av immunsystemet kan leda till att det inte fungerar som det ska.
Störningar av gener i hjärnceller kan orsaka alla tänkbara neurologiska sjukdomar.
Om det främmande DNA:t fogas in i kromosomerna hos spermier eller befruktade ägg kommer de
förändrade egenskaper som uppstår att vara ärftliga.
Detta leder till vår sista fråga:
Bör vi vara rädda för att bakterie-DNA från vaccinerna också kan införlivas i mänskliga kromosomer?
För att klargöra denna fråga skickade det tyska teamet sina vaccinbehandlade cellkulturer till Kevin med en
begäran om fullständig sekvensering av cellernas DNA.
Resultaten kan ses på Kevins Substack .
Svaret är återigen: Ja!
Upptäckten av bakteriellt DNA i kromosomerna hos sådana celler är för närvarande nästan fullständig.
Om detta sker i isolerade celler, finns det då någon uppenbar anledning till att det inte också skulle ske i kroppen?
Den här gången, och bara den här gången, är vårt svar nej.
Idag, här och nu, står vi inför insikten att regeringar runt om i världen har inlett ett sataniskt program som
har lemlästat, dödat och genetiskt modifierat miljontals olyckliga människor runt om i världen.
Och detta program ska utökas; WHO har för avsikt att generellt ersätta konventionella vacciner inom
human- och veterinärmedicin med mRNA-injektioner.
WHO berättar att covidvaccinerna har visat sig vara så säkra att det inte längre är nödvändigt att göra
djupgående tester av framtida mRNA-vacciner mot andra patogener.
Men inget kunde vara längre från sanningen än denna dystra förklaring om den medicinska vetenskapens bankrutt.
Kära medborgare, för er egen skull och för era nära och kära - glöm aldrig denna enda sak:
Om ett främmande antigen uttrycks i en cell i vår kropp kommer det alltid att leda till att immunsystemet attackerar denna cell.
Eftersom varje nytt mRNA-vaccin nu kodar för sitt eget främmande antigen kommer vart och ett av dem också att
orsaka skada, precis som vi har sett med de genetiskt modifierade vaccinerna mot covid-19.
Och precis som tidigare kommer skadan att förvärras med varje uppfräschning.
Det är mycket troligt att kontaminering av mRNA-vacciner också kommer att bli regel, eftersom det inte finns någon
kostnadseffektiv metod för att på ett tillförlitligt sätt skilja massproducerat mRNA från plasmider - och ingen verkar
övervaka efterlevnaden av några tillverkningsstandarder ändå.
WHO:s program hotar mänskligheten.
Det hotar dig och dina nära och kära.
Världens folk, förena er och rädda oss från detta kriminella vansinne!
Låt oss stoppa mRNA-vaccinerna - låt oss stoppa WHO!
Hej, jag heter Lara och jag ska berätta min historia för dig idag.
Mitt namn är Lara.
Jag heter Lara och jag fyllde tjugo för en månad sedan.
Jag heter Lara, jag är tjugo år och två veckor före min 18-årsdag kunde jag plötsligt inte längre gå.
Tre dagar efter den tredje vaccinationen mot coronaviruset, den 17 januari 2022, svimmade jag och när jag vaknade till
var jag helt förvirrad och mina ben kunde inte längre hålla mig uppe. Jag kunde helt enkelt inte gå längre.
Jag kommer inte att glömma det här datumet i första taget.
Efter en timme fick jag också svårt att andas och fördes till barnsjukhuset.
Ja.
Mitt tillstånd förändrades inte mycket under den tid som följde.
Inte ens händerna kunde greppa föremål ordentligt.
Jag tillbringade mina dagar i sängen.
Jag kunde inte läsa eftersom jag redan vid det tredje ordet i meningen hade glömt de två första orden...
Musik och videor har hållit mig sällskap.
Inkontinens lades till detta, jag kände inte ens till ordet.
Jag var sängliggande i fyra månader.
Jag hade precis fyllt arton.
För mig skulle det ha varit en tid att gå ut, träffa vänner, vara fri.
Men jag var fastbunden vid en säng.
Vännerna sa adjö en efter en.
Å ena sidan är det en stor smärta för mig, men å andra sidan, vad kan man göra med någon som bara ligger hemma?
Jag kan inte förklara hela den korsvägsvandring som följde.
Det skulle gå utöver denna tidsram.
Jag kommer att presentera det i nyckelord.
Akupunktur fick mig på fötter igen.
Jag stannar i skolan.
Jag hinner med två korta resor, Paris och Rom. Hurra för det!
Men september 2022 ... En blytung trötthet sätter in.
Återfall börjar inträffa.
Kan inte åka igen.
Jag försöker upprepa klassen, men det fungerar inte.
Byte av skoltyp, okej.
Ingen mer Abitur-skola.
Men förändringen är bra.
Jag får kryckor så att jag kan gå till skolan även de dåliga dagarna.
Tiden för återkommande så kallade återfall börjar.
Kryckorna hjälper mig inte längre eftersom jag har blivit för trött för dem.
Jag måste acceptera det som jag aldrig ville ha: rullstolen.
Men jag kan gå i skolan.
Sedan levde jag i en slags återfallsrytm.
Jag har nu lärt mig att leva med dessa återfall.
Sedan den där dagen i januari 2022 har mitt liv varit som en berg- och dalbana:
Återfall, avbrott, halvt återfall, avbrott, allvarligt återfall, avbrott.
Det är inte lätt. Men jag kan göra det. Jag vill göra det.
Jag har många drömmar.
Under dessa två år har jag varit särskilt upptagen av något som kan tyckas oviktigt.
Jag visste inte vad jag hade.
Ingen visste.
Jag minns den dag då min mamma på internet fick reda på att min namnlösa sjukdom trots allt
hade ett namn: post-vac-syndrom, post-vac-syndrom.
Nu kan jag skratta åt det. För det är faktiskt inte ett namn på en sjukdom.
Men jag var lycklig.
Nu vet jag varför det var så viktigt för mig.
För att någon plötsligt hade sett mig. Och mitt tillstånd hade fått ett namn.
För att jag delade med mig av min sjukdom till andra.
Jag var inte längre ensam.
Och det var befriande.
Efter många undersökningar, där jag alltid fått höra att allt är normalt, har jag till slut fått två
diagnoser: småfiberneuropati och utmattningssyndrom.
Under den här långa resan har jag inte bara haft dåliga medicinska erfarenheter.
Några få läkare var avgörande.
De har hjälpt mig mycket och jag tackar dem från djupet av mitt hjärta.
Jag är fortfarande på berg-och-dalbanan.
Det är inte över.
Men nu har den blivit plattare.
Jag hoppas att det förblir så.
Och jag hoppas att jag kan lämna den här berg-och-dalbanan helt och hållet någon gång.
Det skulle vara skönt att kunna stå på marken med mina fungerande ben.
Fortsätt att forska!
Vi behöver alla ett perspektiv. Och jag behöver dig. Tack.
MWGFD-föreningen har genomfört ytterligare imponerande och rörande intervjuer med
mRNA-vaccinationsoffer i serien Vaccinerad, skadad, förnekad.
Du hittar dem under den länk som visas.
Med tanke på att mRNA-tekniken även ska introduceras för andra vaccinationer - eller rättare sagt genterapier -
är det än viktigare att dessa dramatiska rapporter om vaccinskador kommer ut i offentligheten.
Du är välkommen att vidarebefordra dessa intervjuer.
Du kan också hjälpa till att visualisera omfattningen av de skador som orsakats av mRNA-vaccinationerna genom att
ange vaccinationsskador från din miljö på vetopedia.org.