Sokan panaszkodnak állandó kimerültségre, sőt depresszióra is.
De vajon ez tényleg normális?
Dr. Michael Nehls, orvos és nemzetközileg elismert molekuláris genetikus választ ad erre az égető kérdésre,
amely óriási lehetőséget rejt magában a változásra.
Hallgasson meg egy összefoglalót a könyvéből: Az indoktrinált agy, amely 2023 augusztusában
jelent meg, és máris a Spiegel bestseller címét kapta.
Miről szól?
A WEF alapítója, Klaus Schwab a koronavírus-járvány idején jelentette be, hogy 2030-ra
világszerte át akarja alakítani a társadalmat.
Arról beszélt, hogy ez a válság lehetőséget kínál az általa propagált Nagy Újraindítás - a
társadalmi rend újjászervezése - megvalósítására.
Ida Auken dán politikus még 2016-ban a WEF által közzétett cikkében jelentette be,
hogyan kellene ennek az átszervezésnek kinéznie:
Nincs semmim, nincs magánéletem, és az életem soha nem volt jobb.
De kinek van szüksége a társadalom radikális átalakítására?
Dr. Michael Nehls elmagyarázza, hogy egyrészt a koronavírus elleni intézkedések, másrészt a COVID-19 oltásként ismert
mRNS-génterápia hogyan szolgálta az emberek önéletrajzi emlékezetének csökkentését világszerte,
azzal a végső céllal, hogy azt teljesen elpusztítsa.
Egy rövid magyarázat a jobb megértés érdekében:
Az önéletrajzi emlékezet fontos az énkép, a társas kapcsolatok és a cselekvések tervezése
szempontjából. Személyes életemlékeket tartalmaz.
Az önéletrajzi emlékezet elpusztítása tehát szükséges ahhoz, hogy az emberiség eléggé engedelmes legyen egy új,
totalitárius társadalmi rendszer elfogadásához Klaus Schwab víziója és bejelentése értelmében.
Nehl elemzése szerint az emberek agyának ezt a részét világszerte el kell pusztítani
ahhoz, hogy elfogadják az új társadalmi rendet.
Nehls elmagyarázza, hogy ez a globális szintű agymosás - képletesen szólva, ez az új operációs rendszer telepítése - csak
akkor működhet, ha a berögzült gondolkodásmódokat és az együttélés régi szabályait tartósan blokkoljuk vagy akár töröljük.
Például a hagyományos család mint életforma és mint a társadalom legfontosabb pillére.
Életmódunk és tulajdonosi szerkezetünk mellett agyunk működését is meg kell változtatni.
Ahhoz, hogy megértsük ezeket az összefüggéseket, Nehls először is elmagyarázza, mi az önéletrajzi emlékezet és hogyan működik:
A neurofiziológiai előfeltétele - vagyis az idegrendszer működése - annak, hogy az emberek képesek vagy
hajlandóak legyenek önállóan gondolkodni és cselekedni.
Ez az önéletrajzi emlékezetünk néhány különleges jellemzőjén alapul.
Ez nemcsak mindent rögzít, amit tapasztalunk és érzünk, hanem azt is, amit közben gondolunk. A személyes emlékek és
tapasztalatok az önéletrajzi emlékezetünkben tárolódnak, és más személyiségjegyekkel együtt alkotják egyéniségünket.
Ha az önéletrajzi emlékezet csökken, akkor az egyéniségünk is csökken. A hippokampusz az agyvelő egyik
része, ahol az önéletrajzi emlékezet is lokalizálódik.
A hippokampusz egyedülálló módon képes tartósan megjegyezni, hogy mikor és hol gondoltunk vagy tapasztaltunk valami
izgalmasat, rendkívüli vagy számunkra személyesen fontos dolgot.
A kiválasztási kritérium, amely alapján a hippokampusz eldönti, hogy mit tárol el, és mit nem, azon alapul,
hogy az élmény érzelmet váltott-e ki bennünk, és ezért volt-e jelentése vagy sem.
A rutinszerű tevékenységek nem kerülnek mentésre.
Mindannyian ismerünk olyan élményeket, amelyek talán messze a múltban vannak, de felejthetetlenek maradtak az emlékeinkben.
Ezek vagy különösen szép élmények, esetleg nagyon szomorú vagy félelmetes pillanatok.
Mivel ez erős érzelmekhez kapcsolódott, ezek a hippokampuszban tárolódtak.
Az érzelmekkel kapcsolatos tapasztalatok elraktározódnak, és egyéniségünk részét képezik. A múltbeli élményeink és
gondolataink tudatos újraélését az teszi lehetővé, hogy a hippokampusz nyilvántartásként tárolja az
összes emléktöredékhez való hozzáférési információt.
A hippokampusz ezeket a jeleket az adott önéletrajzi emlékhez kapcsolódó hely- és időneuronokban
tárolja, amelyeket Nehls indexneuronoknak nevez.
Ezek az indexneuronok életünk végéig a hippokampuszban maradnak, és ott rögzítik az összes önéletrajzi emlékünket.
Hogyan lehetséges, hogy a hippokampuszban egész életünk során elegendő index neuron áll rendelkezésre ahhoz, hogy még
idős korunkban is folyamatosan új gondolatokat és tapasztalatokat tudjunk tárolni és felidézni az emlékezetünkben?
A hippokampusz naponta több ezer új idegsejtet képes termelni, még felnőtteknél is.
Ha ez nem így lenne, akkor a már használt indexneuronokat idővel egyre inkább felül kellene írni,
ami a memória elvesztésével lenne egyenértékű.
Példaként elképzelhetünk egy teljes papírlapot, amelyre újra ráírnak, és így olvashatatlanná válik.
A hippokampusz egyedülálló képességét, hogy idős koráig naponta több ezer új idegsejtet termel, meg kell akadályozni.
Ha például egy nehéz munkanap után este fáradtak vagyunk, és már nem igazán akarunk vagy tudunk gondolkodni vagy
megoldani több problémát, ez azért van, mert már nincs elég szabad index neuronunk a több tárolására.
Az új indexneuronok csak az éjszakai alvás során képződnek újra.
Ezért vagyunk általában sokkal inkább hajlandóak és képesek reggel dolgozni, mint este.
A következtetés: a hippokampusz idős korban is képes új idegsejteket termelni.
Ezt az előnyt nem lehet túlbecsülni.
Az új index-neuronok nemcsak a természetes kíváncsiság, az önéletrajzi tudás, az egyéniség és végső soron a kreativitás és a
pszichológiai rugalmasság alapját képezik, hanem működésük társadalmi szinten az emberiség
kulturális fejlődése szempontjából is kulcsfontosságú.
Az emberi fejlődés története során mindig is szükség volt kreatív ötletekre, hogy az emberiség további fejlődése szempontjából
fontos új és fontos dolgokat találjanak fel, például az elektromos energiát, mindenféle gépeket, repülőgépeket.
Az embereknek ez a kreatív gondolatokra való képessége teszi lehetővé a túlélést és a kulturális fejlődést.
Manapság azonban sok ember önéletrajzi emlékezete már nem növekszik az élet során, ahogyan az természetes
módon történne, és ezért veszít tárolókapacitásából.
Ennek oka az állandó stressz és szorongás okozta kimerültség, például a koronavírusos
intézkedések és az ebből eredő depresszió.
A depressziósok aránya Németországban megháromszorozódott a koronavírus-járvány kezdete óta. Ez
az emberek gondolkodási képességét is korlátozza.
Hajlamosak követni a megszokott rutinjaikat, és megrekednek a rutinszerű viselkedésben.
Klaus Schwab ezt a válságot (a koronavírus-járványt) és különösen az emberek gondolkodási képességét korlátozó
intézkedéseket a társadalmi újjászervezés lehetőségének nevezi.
Ez azt jelenti, hogy csak a korlátozott agyi kapacitással rendelkező emberek értenek egyet ezzel az átalakítással.
Új index-neuronok csak akkor képződnek, ha valóban szükség van rájuk; ellenkező esetben elhalnak, és nem képződnek újak.
Ennek következménye a passzivitás és minden kellemetlen és életet megnehezítő körülmény ellenállás nélküli elfogadása is.
Egy másik drasztikus beavatkozás, amely megbénította önéletrajzi emlékezetünket, maga a COVID-19 oltás volt.
Tudományosan bebizonyosodott, hogy a spike fehérjét módosították.
Egy furin hasítóhelyet építettek be, ami egyrészt erősen mérgezővé teszi a tüskét. Másrészt képes
áthatolni a vér-agy gáton, gyulladást vált ki és megakadályozza az új indexneuronok kialakulását.
A tüskét speciálisan módosították, hogy az bejusson az agyba és gyulladást okozzon.
Ez a furin hasadási hely a tüskében tehát egy biológiai fegyver az agyunk ellen.
Az előírt erősítők, azaz a rendszeres frissítők tönkreteszik a biográfiai emlékezetünket
és ezáltal a pszichológiai immunrendszerünket.
Amikor új indexneuronok hiányoznak, és erősen érzelmi események következnek be, például új járványok és intézkedések,
terrortámadások vagy háborúk, a már leírt indexneuronokat felülírják ezek az érzelmi terrorforgatókönyvek.
Az eredmény az, hogy az emberek elveszítik személyes emlékeiket, és megtartják az új narratívát.
Régi emlékeinknek ez a felülírása azt jelenti, hogy már nem tudnak korábbi tapasztalatainkból meríteni.
Ezek az emberek inkább tehetetlenül ki vannak szolgáltatva az új igazságnak.
Lehet, hogy a horrorisztikus események, amelyekkel nap mint nap bombáznak minket, nem teljesen véletlenszerűek?
A terror folyamatos propagandája révén az önéletrajzi emlékezetet szétbontják, és egy új narratívával írják felül.
Ily módon az embereket megfosztják önéletrajzi emlékezetüktől, és ellenállóvá teszik őket.
Pontosan ez az új ember az, aki aztán konformista, szabad akaratú és beleillik Klaus Schwab és követőinek szép új világába.
Nehls ezt zombi üzemmódnak nevezi, amikor az emberek már nem használják gondolkodási
képességüket, csak a megszokott rutinjaikat követik.
A 2. rendszer képessége alatt a tudatos gondolkodásra, a reflexióra és az
összefüggések felismerésére való képességünket érti.
Az alábbiakban az oval.media által készített interjúból mutatunk egy részletet, kedves nézőink.
Hallgassa meg, hogyan vonja le Dr. Michael Nehls a gyakorlati következtetéseket ezekből az eredményekből.
Videó: Ez egy másik probléma.
Ezért volt az egyik munkacímem a Zombi apokalipszis 2030, pontosan azért, mert csapdába esünk ebben az 1-es rendszerű zombi
üzemmódban, mert az indexneuronok termelésének blokkolásával megfosztanak minket a 2-es rendszerű képességünktől.
De ennél sokkal tovább megy.
Az egyéniség felülírásáról van szó, amit a nap mint nap érkező narratív tartalmak írnak felül.
És az egyéniségnek ez a felülírása, amely végső soron a kreativitás alapja is, sokkal
mélyebb, mint a zombimód. Sőt, még kísértetiesebb.
Ha elveszítjük az egyéniségünket, akkor alapvetően elveszítjük azt a képességünket, hogy mentálisan reagáljunk a dolgokra.
És erről is van előttem egy kép - evolúciós szempontból sikeresnek lenni, azaz szaporodni, ez a cél.
A parancsolatot: Szaporodjatok és sokasodjatok akár Darwin is írhatta volna. Ami a Bibliában le van
írva, az úgyszólván az evolúció modus operandija.
Így mérnek minket. Az, hogy hány utódunk van, úgyszólván az az érme, amellyel az evolúció a sikerét méri.
És ahhoz, hogy sikeresek legyünk, hogy szaporodjunk, először is túl kell élnünk, és a túléléshez meg kell védenünk magunkat.
Élelmeznünk kell magunkat, de meg kell védenünk magunkat az ellenséggel szemben is.
Aztán ott vannak a mikroorganizmusok és a makroorganizmusok.
A mikroorganizmusok esetében a klasszikus immunrendszerünk, a fizikai immunrendszer, a makroorganizmusok
esetében pedig az úgynevezett mentális immunrendszer.
És ezeket a mentális immunrendszer fegyvereinek nevezik, az emlékeket, amelyek a hippokampuszban vannak.
Tehát ha például egy kutya szalad felém, többféleképpen tudok reagálni.
Ha még soha nem láttam kutyát, valószínűleg rosszul fogok reagálni.
Ha valaha is láttam kutyát, van róla emlékem,
esetleg annak értékelését is.
Kicsi kutya, nagy kutya, nagy fogai vannak, inkább barátságos jellegű.
Ezek mind olyan dolgok, amelyek önéletrajzilag tárolódnak az emlékezetemben, és úgymond meghatározzák a reakciómat.
Vagyis a makroorganizmusokra - ebben az esetben egy kutyára, a másik esetben Bill Gatesre - adott reakcióm. Ezek olyan dolgok,
ahol szükségünk van a tapasztalatra, és most is, amikor most blokkoljuk az index neuronok termelését a koronával tapasztalt
intézkedésekkel, különösen a krónikus spike injekciókkal. És a felülírás akkor, ezen az állandó háborún keresztül, amit kívülről
mindenféle dolog ellen folytatunk, de ami valójában az agyunk elleni háború, akkor egyre több
és több önéletrajzi emléktartalmat veszítünk el.
Ez azt jelenti, hogy a mentális immunrendszerünk összeomlik.
És valójában - ahogy az elején említetted, amikor a háborúról van szó, ezt kell tenned:
A társadalom mentális immunrendszerének megtörése annak érdekében, hogy átvegyék a hatalmat.
Ez a legegyszerűbb dolog, amit tehetsz. Ez a leglogikusabb dolog.
Amíg az emberek még képesek gondolkodni, addig meg tudják védeni magukat. És ez az egyik szempont.
A másik szempont az, hogy 2030-ra vannak tervek, ahogy a német kormánytól is olvasható, hogy egyre inkább a társadalom
mesterséges intelligencia alapú megfigyelése felé mozduljanak el.
És természetesen egy mesterséges intelligenciának nemcsak megfigyelnie kell az emberi viselkedést,
hanem képesnek kell lennie arra is, hogy megjósolja azt.
Igen, a BMI még egy cikket is írt arról, hogy mivel az AI többet tud rólunk, mint mi, az AI
fogja eldönteni, hogyan szervezzük meg a jövőt.
Ez azt jelenti, hogy a szavazás utáni társadalomba lépünk, eltörölhetjük a demokráciát.
Mert a mesterséges intelligencia tudja, hogy mi a legjobb nekünk, akkor miért nem
megyünk többé a szavazóurnákhoz? Miért is kellene?
Nos, és egy mesterséges intelligencia csak akkor tudja ideálisan megjósolni a viselkedésünket, ha a lehető
legkevesebb saját kreativitásunk van, ami kaotikus, és olyan viselkedést eredményezhet, ami nem jósolható meg.
Ahhoz, hogy ezt csökkentsük, úgymond csökkenteni kell az egyéniséget, és ez egy mellékhatás.
Hogy ez a fő motívum-e, arról lehet vitatkozni, de az biztos, hogy ez egy nagyon aggasztó kísérő jelensége ennek a folyamatnak.
Hogyan védhetjük meg magunkat?
Igen, nos, ahogyan a 7. fejezetben, az utolsó fejezetben megpróbálom reményteli módon leírni, több dolog is van.
Tehát egyrészt ez a három dolog, amit én látok.
Egy dolog persze teljesen világos: ha a harc úgymond az agyban zajlik, akkor a fegyvereket is ott kell kovácsolnunk.
Tehát ott kell felvennünk a harcot.
Pontosan azok a fegyverek vannak nálunk, amelyeket az ellenség el akar tőlünk venni, hogy úgy mondjam.
Más szóval, a kreatív gondolkodás képessége, a dobozon kívüli gondolkodás, az összefüggések megértése, a jellegzetes
reziliencia kifejlesztése, hogy mindezen viszontagságok ellenére ne törjünk össze lelkileg,
hanem megtaláljuk a módját, hogy megvédjük magunkat.
Ez azt jelenti, hogy egyszerűen újra kell serkentenünk a neurogenezist a hippokampuszban.
Ezt az indoktrináció elleni képletként is leírtam, hogy az élet mely területeit kell megnéznünk és meglátnunk: Hol vannak
esetleges hiányosságok, amelyek gátolják a hippokampusz természetes növekedését,
ezeknek az index neuronoknak a termelődését?
Példa D-vitamin-hiány:
A D-vitamin nemcsak egy immunhormon, amely fontos az immunrendszer számára, hanem egy neurohormon is.
A D-vitamin hiánya pedig két dolgot okoz.
Valószínűleg citokinviharunk van , ami azt jelenti, hogy a koronaintézkedések érvényesíthetők.
Ezért propagálják mindenhol, hogy nincs szükségünk többé D-vitaminra.
Ez egy nagyon izgalmas téma.
Már nincs szükségünk D-vitaminra. Az emberek evolúciós lépést tettek.
Észrevetted ezt?
Most olvastam, hogy néhány hónappal ezelőtt, majdnem egy évvel ezelőtt például a New England Journal of Medicine,
amely az elképzelhető legmagasabb rangú tudományos folyóirat a klinikai területen, cikket közölt a témában.
Tehát ha Nobel-díjat akarsz, publikálj ott.
És volt ott egy tanulmány, ami teljesen felháborító.
Készítettek egy videót erről, különösen a tanulmány értelmezéséről.
És akkor ennek eredményeképpen van egy szerkesztőségi cikk, tehát maguk a szerkesztők, úgymond, nem hagyták
magukat megfosztani attól, hogy a D-vitaminról ítéletet mondjanak ezen a tanulmányon keresztül.
És a kvintesszenciában, az utolsó mondatban ez áll: Hogy az embereknek abba kellene hagyniuk a D-vitamin szedését, még
akkor is, ha hiányuk van, csak azért, hogy meghosszabbítsák az életüket vagy egészségesek maradjanak. Ez az, amit mond.
És ez azt jelenti, hogy már nincs szükségünk D-vitaminra. És nincs többé D-vitamin hormon.
De fordítva, a túléléshez szükségünk van a rendszeres tüskézésre, én úgy hívom - erre a tüskeadminisztrációra.
Tehát tettünk egy evolúciós lépést: nincs több D-vitamin, de a rendszeres szúrás biztosítja a túlélésünket.
Ez tehát az abszolút őrület, amelybe jelenleg beleképzeljük magunkat.
És szükségünk van D-vitaminra.
Például, ha most az Alzheimer-kórra úgymond a tartósan megzavart neurogenezis biológiai korrelátumaként
tekintünk, erről írtam egy tanulmányt, "Az Alzheimer-kór egységes elmélete", egy tudományos cikket.
Ezt ott részletesen leírtam.
Az Alzheimer-kór megelőzési stratégiája is ezen alapul.
És ha most ezt korrelátumnak tekintem, és azt is látjuk, hogy a zavart neurogenezis most az
Alzheimer-kór arányának drámai növekedéséhez vezet világszerte.
Ha megnézzük, a D-vitamin a neurogenezis szempontjából is kritikus jelentőségű.
A logika pedig az, hogy ha D-vitaminhiányom van, akkor megnő az Alzheimer-kór kialakulásának valószínűsége.
De a D-vitamin hiánya alapvetően kettős támadást jelent az immunrendszerünk ellen a mikroorganizmusok ellen
és az immunrendszerünk ellen a makroorganizmusok ellen.
És ezt a könyvemben példaként el is magyarázom. Tehát igen, de ez csak egy példa a sok közül.
És mivel minden koronavírus elleni intézkedés felgyorsította ezt a folyamatot, megmutatom,
hogy az élet minden területére hatással van.
Például az élet értelme központi szerepet játszik a képletemben.
Mindenkinek szüksége van egy életcélra. Ha nincs értelme az életünknek - erről pszichológiai tanulmányok is vannak -,
akkor az Alzheimer-kór aránya drámaian megnő. Miért van ez így?
Mert nincs okunk arra, hogy reggel felkeljünk. Nincs mit tennünk.
Az agyunkat nem tápláljuk új, érdekes információkkal, mert nem csinálunk semmi érdekeset.
A hippokampusz zsugorodik, és Alzheimer-kór fenyeget.
Más szóval, szükségünk van egy életcélra. És az életcél lehet az, hogy megbirkózzunk azzal, ami éppen most történik.
Szóval megpróbálok célt adni az embereknek az életben, abban a feladatban, hogy úgymond megtaláljanak másokat,
akiket meg lehet győzni. Ez egy fontos feladat, ami most van.
És ott van Solomon Nasch híres konformitás-kísérlete.
Ebből kiderül, hogy az 1960-as években tesztelt emberek 23 százaléka nem a tömegeket, hanem a józan eszét követte.
Hasonlóan magas volt azok aránya is, akik nem engedték beadni magukat.
És ha egy bizonyos százalék elutasítja az injekciót, és a mellékhatások mindenki számára láthatóak, akkor hirtelen lesznek
olyanok, akik azt mondják: nos, talán mégiscsak igazuk van.
És akkor, ha ebből a 23 százalékból csak egy is meggyőzne egy másikat, máris 46 százalékunk lenne. Ha tehát mindenki
komolyan venné ezt a feladatot, hogy megtalálja az élet értelmét, akkor viszonylag gyorsan többségbe kerülnénk,
ami nemcsak politikailag változtatja meg a dolgokat, hanem az utcán is.
Hogy az emberek tényleg kimennek, és azt mondják: Hé, ezt nem csinálhatjátok velünk, nem
fog működni. Tehát többséget kell alkotnunk!
És említettem egy harmadik pontot is. Tehát a saját agyunkon, majd mások agyának befolyásolásán
kívül persze az a kérdés, hogy mi a mi emberképünk?
Évtizedek óta - az idők kezdete óta, valójában az eredendő bűn óta, ilyen messzire megyek vissza a
könyvben - azt mondják nekünk, hogy az ember rossz.
Minden ellen meg kell védenünk magunkat.
Az emberek annyira rosszak, hogy csak egy - mesterséges intelligencia által felügyelt - szociális pontozási rendszer
menthet meg minket az önpusztítástól, hogy úgy mondjam. És ezt az emberiségről alkotott képet alaposan meg kell vizsgálni.
Van egy híres történész, aki most írt egy könyvet. A címe: Alapvetően jó.
Élveztem az olvasását, időről időre idéztem belőle, és egy kicsit mélyebben is elmerültem a mögötte álló tudományban.
Erre kell nevelnünk magunkat, hogy az emberek jók, hogy senki sem akar eleve ártani nekünk, és hogy együtt kell dolgoznunk.
Ez az emberek közötti együttműködés alapja, amelyet elvesz tőlünk az az emberkép, amellyel tévesen indoktrináltak bennünket,
hogy az ember rossz és képtelen a társadalmi cselekvésre.
Tehát nekünk is el kell forgatnunk a csavart. De ez lehetséges, amint a hippokampusz újra működőképes lesz.