Mulți oameni se plâng de epuizare constantă și chiar de depresie.
Dar este de fapt normal?
Dr. Michael Nehls, medic și genetician molecularist recunoscut la nivel internațional, oferă un răspuns la această
întrebare arzătoare, cu un potențial enorm de schimbare.
Ascultați un rezumat din cartea sa: Creierul îndoctrinat, care a fost publicată în august
2023 și a fost deja numită bestseller Spiegel.
Despre ce este vorba?
FondatorulWEF, Klaus Schwab, a anunțat, în timpul pandemiei de coronavirus, că dorește să
transforme societatea la nivel mondial până în 2030.
El a vorbit despre o oportunitate oferită de această criză pentru a realiza Marea Resetare -
reorganizarea ordinii sociale - pe care o propunea.
Politicianul danez Ida Auken a anunțat încă din 2016, într-un articol publicat de WEF,
cum ar trebui să arate această reorganizare:
Nu dețin nimic, nu am nicio intimitate și viața nu a fost niciodată mai bună.
Dar a cui este nevoia ca societatea să fie restructurată radical?
Dr. Michael Nehls explică modul în care măsurile privind coronavirusul, pe de o parte, și terapia genetică ARNm cunoscută
sub numele de vaccinarea COVID-19, pe de altă parte, au servit la reducerea memoriei autobiografice a oamenilor
din întreaga lume, cu scopul final de a o distruge complet.
O scurtă explicație pentru o mai bună înțelegere:
Memoria autobiografică este importantă pentru imaginea de sine, pentru relațiile sociale și pentru planificarea
acțiunilor. Ea conține amintiri din viața personală.
Distrugerea memoriei autobiografice este, prin urmare, necesară pentru a face umanitatea suficient de docilă
pentru a accepta un nou sistem social totalitar în sensul viziunii și anunțului lui Klaus Schwab.
Potrivit analizei lui Nehl, va fi nevoie de distrugerea acestei părți a creierului oamenilor din întreaga
lume pentru ca aceștia să accepte noua ordine socială.
Nehls explică faptul că această spălare a creierului la scară globală - metaforic vorbind, această instalare a unui nou sistem
de operare - poate funcționa doar dacă modurile înrădăcinate de gândire și vechile reguli de
conviețuire sunt blocate permanent sau chiar șterse.
De exemplu, familia tradițională ca mod de viață și ca cel mai important pilon al unei societăți.
Pe lângă modul nostru de viață și structura de proprietate, trebuie schimbată și funcția creierului nostru.
Pentru a înțelege aceste conexiuni, Nehls explică mai întâi ce este și cum funcționează memoria autobiografică:
Există o condiție neurofiziologică prealabilă - adică modul în care funcționează sistemul nervos - pentru ca oamenii să
poată sau să dorească să gândească și să acționeze independent.
Ea se bazează pe unele caracteristici speciale ale memoriei noastre autobiografice.
Acesta înregistrează nu numai tot ceea ce trăim și simțim, ci și ceea ce gândim în acest timp. Amintirile și experiențele
personale sunt stocate în memoria noastră autobiografică și, împreună cu alte trăsături de
personalitate, formează individualitatea noastră.
Dacă memoria autobiografică este redusă, atunci și individualitatea noastră este redusă. Hipocampul este o parte a
creierului în care este localizată și memoria autobiografică.
Hipocampul are capacitatea unică de a memora permanent când și unde ne-am gândit sau am trăit ceva
interesant, extraordinar sau important pentru noi personal.
Criteriul de selecție în funcție de care hipocampul decide ce stochează și ce nu stochează se bazează pe
faptul că experiența a declanșat o emoție în noi și, prin urmare, a avut sau nu o semnificație.
Activitățile de rutină nu sunt salvate.
Cunoaștem cu toții experiențe care poate că se află departe în trecut, dar care au rămas de neuitat în memoria noastră.
Acestea sunt fie experiențe deosebit de frumoase, fie momente foarte triste sau terifiante.
Deoarece acest lucru era asociat cu emoții puternice, acestea erau stocate în hipocampus.
Experiențele asociate cu emoțiile sunt stocate și fac parte din individualitatea noastră. Revederea conștientă a experiențelor și
gândurilor noastre trecute este posibilă datorită faptului că hipocampul stochează informațiile de
acces la toate fragmentele de memorie ca un registru.
Hipocampul stochează aceste semnături în neuronii de loc și timp asociați cu memoria autobiografică
respectivă, pe care Nehls îi numește neuroni index.
Acești neuroni index rămân în hipocampus pentru tot restul vieții noastre și își fixează
acolo toate amintirile noastre autobiografice.
Cum poate hipocampul să aibă suficienți neuroni index disponibili pe tot parcursul vieții noastre, astfel încât să
putem stoca și reaminti în mod constant gânduri și experiențe noi în memoria noastră, chiar și la bătrânețe?
Hipocampul poate produce mii de celule nervoase noi în fiecare zi, chiar și la adulți.
Dacă nu ar fi așa, neuronii index care au fost deja utilizați ar trebui să fie din ce în ce mai mult suprascriși
în timp, ceea ce ar echivala cu o pierdere de memorie.
Ca exemplu, vă puteți imagina o foaie întreagă de hârtie pe care se scrie din nou și care devine astfel ilizibilă.
Capacitatea unică a hipocampusului de a produce mii de celule nervoase noi în fiecare zi până la bătrânețe trebuie prevenită.
Dacă, de exemplu, suntem obosiți seara după o zi grea de muncă și nu mai vrem sau nu mai putem gândi sau rezolva alte
probleme, acest lucru se datorează faptului că nu mai avem suficienți neuroni index liberi pentru a stoca mai mult.
Noii neuroni index se formează din nou doar în timpul somnului, noaptea.
Acesta este motivul pentru care suntem, în general, mult mai dispuși și mai capabili să lucrăm dimineața decât seara.
Concluzia: hipocampul poate produce noi celule nervoase până la o vârstă înaintată.
Acest avantaj nu poate fi supraestimat.
Noii neuroni index nu sunt doar baza curiozității naturale, a cunoașterii autobiografice, a individualității și, în cele din
urmă, a creativității și a rezistenței psihologice, ci funcția lor este, de asemenea, crucială
pentru progresul cultural al omenirii la nivel social.
De-a lungul istoriei progresului uman, a fost nevoie de idei creative pentru a inventa lucruri noi și importante
pentru dezvoltarea ulterioară a omenirii, cum ar fi energia electrică, mașinile de toate felurile, avioanele.
Această capacitate a oamenilor de a avea gânduri creative le permite să supraviețuiască
și să progreseze din punct de vedere cultural.
Cu toate acestea, în zilele noastre, memoria autobiografică a multor oameni nu mai crește de-a lungul vieții, așa
cum ar trebui să se întâmple în mod natural, și, prin urmare, își pierde din capacitatea de stocare.
Motivul este epuizarea cauzată de stresul și anxietatea constantă, cum ar fi măsurile coronavirusului și depresia rezultată.
Rata depresiei s-a triplat în Germania de la începutul pandemiei de coronavirus. Acest lucru
limitează, de asemenea, capacitatea de gândire a oamenilor.
Au tendința de a-și urma rutina obișnuită și de a se bloca în comportamente de rutină.
Klaus Schwab descrie această criză (pandemia de coronavirus) și în special măsurile sale, care limitează capacitatea de gândire
a oamenilor, ca pe o oportunitate pentru o reorganizare socială.
Acest lucru înseamnă că numai persoanele cu o capacitate cerebrală limitată sunt de acord cu această remodelare.
Noi neuroni de indexare se formează doar dacă sunt necesari; în caz contrar, mor și nu se formează alții noi.
Consecințele sunt, de asemenea, pasivitatea și acceptarea nerezistentă a tuturor
circumstanțelor neplăcute și negatoare pentru viață.
O altă intervenție drastică de paralizare a memoriei noastre autobiografice a fost chiar vaccinarea COVID-19.
S-a dovedit științific că proteina spike a fost modificată.
A fost încorporat un situs de clivaj al furinei, ceea ce, pe de o parte, face ca spike-ul să fie foarte toxic. Pe de altă parte,
acesta poate trece prin bariera hemato-encefalică, poate declanșa inflamații și poate împiedica formarea de noi neuroni index.
Țeapa a fost special modificată astfel încât să poată intra în creier și să provoace inflamații.
Acest situs de clivaj al furinei din spike este, prin urmare, o armă biologică împotriva creierului nostru.
Stimulii prescrisi, adică împrospătările regulate, ne distrug memoria biografică și, prin
urmare, sistemul nostru imunitar psihologic.
Atunci când lipsesc noi neuroni de index și apar evenimente puternic emoționale, cum ar fi noi pandemii și măsuri, atacuri
teroriste sau războaie, neuronii de index care au fost deja descriși sunt suprascriși
cu aceste scenarii emoționale de teroare.
Rezultatul este că oamenii își pierd amintirile personale și păstrează noua narațiune.
Această suprascriere a vechilor noastre amintiri înseamnă că acestea nu se mai pot baza pe experiențele noastre anterioare.
Mai degrabă, acești oameni sunt neajutorați la mila noului adevăr.
S-ar putea ca evenimentele de groază cu care suntem bombardați în fiecare zi să nu fie în întregime întâmplătoare?
Prin propaganda constantă a terorii, memoria autobiografică este demontată și suprascrisă cu o nouă narațiune.
În acest fel, oamenii sunt jefuiți de memoria autobiografică și devin nerezistenți.
Tocmai această nouă persoană este apoi conformistă, liberă de voință și se încadrează în lumea nouă
și curajoasă a lui Klaus Schwab și a adepților săi.
Nehls descrie acest lucru ca fiind modul zombie, când oamenii nu-și mai folosesc capacitatea de
a gândi, ci doar își urmează rutina obișnuită.
Prin capacitatea Sistemului 2, el înțelege capacitatea noastră de a gândi conștient, de
a reflecta și de a recunoaște conexiunile.
Vă prezentăm mai jos, stimați telespectatori, un fragment dintr-un interviu realizat de oval.media.
Ascultați cu ochii dumneavoastră cum Dr. Michael Nehls trage concluziile practice din aceste constatări.
Video: Deci, aceasta este o altă problemă.
De aceea, unul dintre titlurile mele de lucru a fost Apocalipsa zombi 2030, tocmai pentru că vom fi prinși în acest mod
zombi de sistem 1, deoarece ne va fi furată capacitatea de sistem 2 prin blocarea producției de neuroni index.
Dar merge mult mai departe de atât.
Este vorba despre suprascrierea individualității de către conținutul narativ pe care îl primim în fiecare zi.
Iar această suprascriere a individualității, care este, în cele din urmă, și baza creativității, este mult mai
profundă decât doar modul zombie. Este chiar mai obsedant.
Dacă ne pierdem individualitatea, atunci practic ne pierdem capacitatea de a reacționa mental la lucruri.
Și am și o imagine a acestui lucru în fața mea - să aibă succes din punct de vedere
evolutiv, adică să se reproducă, acesta este scopul.
Imperativul: Creșteți și înmulțiți-vă ar fi putut fi scris și de Darwin. Ceea ce este scris în Biblie
este, ca să spunem așa, modus operandi al evoluției.
Acesta este modul în care suntem măsurați. Câți urmași avem este, ca să spunem așa, moneda cu care evoluția își măsoară succesul.
Și pentru a avea succes, pentru a te reproduce, trebuie mai întâi să supraviețuiești,
iar pentru a supraviețui trebuie să ne apărăm.
Trebuie să ne hrănim, dar și să ne apărăm de dușmani.
Apoi există microorganismele și macroorganismele.
Pentru microorganisme avem sistemul nostru imunitar clasic, sistemul imunitar fizic, iar pentru
macroorganisme avem ceea ce numim un sistem imunitar mental.
Și acestea se numesc armele sistemului imunitar mental, amintirile pe care le avem în hipocampus.
Astfel, dacă un câine aleargă spre mine, de exemplu, am mai multe moduri de a reacționa.
Dacă nu am mai văzut niciodată un câine, probabil că voi reacționa greșit.
Dacă am văzut vreodată un câine, am o amintire despre el,
eventual și o evaluare a acesteia.
Este un câine mic, un câine mare, are dinți mari, are un caracter mai prietenos.
Toate acestea sunt lucruri care sunt stocate autobiografic în memoria mea și care îmi definesc reacția, ca să spun așa.
Adică, reacția mea la macroorganisme, în acest caz un câine, în celălalt caz Bill Gates. Acestea sunt lucruri în care avem nevoie
de experiență și acum, de asemenea, când acum blocăm producția de neuroni index prin măsurile pe care le-am experimentat cu corona,
mai ales prin injecțiile cronice de spike. Iar suprascrierea atunci, prin acest război permanent pe care îl ducem în exterior
împotriva a tot felul de lucruri, dar care este de fapt un război împotriva creierului nostru, atunci pierdem
din ce în ce mai mult conținut de memorie autobiografică.
Aceasta înseamnă că sistemul nostru imunitar mental se prăbușește.
Și asta este de fapt - așa cum ați menționat la început, când vine vorba de război, asta trebuie să faceți:
Spargerea sistemului imunitar mental al societății pentru a o prelua.
Acesta este cel mai simplu lucru pe care îl puteți face. Este, de asemenea, cel mai logic lucru de făcut.
Atâta timp cât oamenii sunt încă capabili să gândească, se pot apăra singuri. Și acesta este un aspect.
Celălalt aspect este că există planuri pentru 2030, după cum puteți citi și din partea guvernului german, de a se îndrepta
din ce în ce mai mult spre supravegherea AI a societății.
Și, bineînțeles, o inteligență artificială nu trebuie doar să observe comportamentul uman, ci și să fie capabilă să îl prevadă.
Da, BMI are chiar și un articol despre cum, deoarece AI știe mai multe despre noi decât noi, AI va decide în
cele din urmă cum ar trebui să fie organizat viitorul.
Acest lucru înseamnă că intrăm într-o societate post-votantă, putem aboli democrația.
Pentru că IA știe ce este mai bine pentru noi, atunci de ce nu mai mergem la urne? De ce am face-o?
Ei bine, și o inteligență artificială poate prezice în mod ideal comportamentul nostru doar dacă avem cât mai puțină
creativitate proprie, care este haotică și poate da naștere la un comportament care nu poate fi prezis.
Pentru a reduce acest lucru, individualitatea trebuie să fie redusă, ca să spunem așa, iar acesta este un efect secundar.
Dacă acesta este un motiv principal este deschis dezbaterii, dar este cu siguranță un fenomen
însoțitor foarte îngrijorător al acestui proces.
Deci, cum ne putem apăra?
Da, ei bine, așa cum încerc să scriu într-un mod plin de speranță în capitolul 7, în ultimul capitol, există mai multe lucruri.
Deci, pe de o parte, acestea sunt trei lucruri pe care le văd.
Un lucru este destul de clar, desigur: dacă bătălia are loc în creier, ca să spunem așa,
atunci trebuie să ne făurim și armele acolo.
Așa că trebuie să continuăm lupta acolo.
Armele pe care le avem sunt tocmai cele pe care dușmanul vrea să ni le ia, ca să spunem așa.
Cu alte cuvinte, capacitatea de a gândi creativ, de a gândi în afara cutiei, de a înțelege conexiunile, de a dezvolta o
rezistență tipică astfel încât, în ciuda tuturor acestor adversități, să nu cedăm
psihologic, ci să găsim o modalitate de a ne apăra.
Acest lucru înseamnă că trebuie pur și simplu să stimulăm din nou neurogeneza în hipocampus.
De asemenea, am descris acest lucru ca pe o formulă împotriva îndoctrinării, care sunt domeniile din viață la care trebuie să
ne uităm și să vedem: Unde există posibile deficite care blochează creșterea naturală a
hipocampusului, producția acestor neuroni index?
Exemplu: deficiența de vitamina D:
Vitamina D nu este doar un hormon imunitar, care este important pentru sistemul imunitar, ci și un neurohormon.
Iar lipsa de vitamina D are două efecte, ca să spunem așa.
Probabil că avem o furtună de citokine , ceea ce înseamnă că măsurile corona pot fi aplicate.
De aceea se vehiculează peste tot că nu mai avem nevoie de vitamina D.
Acesta este un subiect foarte interesant.
Nu mai avem nevoie de vitamina D. Oamenii au făcut un pas evolutiv.
Ați observat asta?
Tocmai am citit că în urmă cu câteva luni, aproape un an, New England Journal of Medicine, de exemplu, care este
cea mai importantă revistă științifică din domeniul clinic, a publicat un articol pe această temă.
Așadar, dacă vreți un premiu Nobel, publicați acolo.
Și acolo a fost prezentat un studiu care este absolut scandalos.
Au realizat un videoclip despre acest lucru, în special despre interpretarea acestui studiu.
Și apoi, ca urmare, există un editorial, astfel încât editorii înșiși, ca să spunem așa, nu s-au lăsat privați de a face o
judecată asupra vitaminei D prin intermediul acestui studiu.
Iar în chintesență, în ultima propoziție, se spune: Că oamenii ar trebui să nu mai ia vitamina D, chiar dacă au
o deficiență, doar pentru a-și prelungi viața sau pentru a rămâne sănătoși. Iată ce spune.
Și asta înseamnă că nu mai avem nevoie de vitamina D. Și nu mai avem nevoie de hormonul vitamina D.
Dar, dimpotrivă, avem nevoie de un spiking regulat, așa cum îi spun eu - această administrare a vârfurilor pentru a supraviețui.
Așadar, am făcut un pas în evoluție: nu mai avem vitamina D, dar aportul regulat ne asigură supraviețuirea.
Așadar, aceasta este nebunia absolută în care ne aflăm în prezent.
Și avem nevoie de vitamina D.
De exemplu, dacă acum vedeți boala Alzheimer ca pe un corelativ biologic, ca să spunem așa, al unei neurogeneze
permanent perturbate, am scris o lucrare pe această temă, "Teoria unificată a bolii Alzheimer", un articol științific.
Am descris acest lucru în detaliu acolo.
Și strategia de prevenire a bolii Alzheimer se bazează, de asemenea, pe acest lucru.
Și dacă văd acum acest lucru ca o corelație, și putem vedea, de asemenea, că neurogeneza perturbată duce acum la
o creștere dramatică a ratei Alzheimer la nivel mondial.
Dacă vă uitați la ea, vitamina D este, de asemenea, esențială în ceea ce privește neurogeneza.
Iar logica este că, dacă am o deficiență de vitamina D, am o probabilitate crescută de a dezvolta boala Alzheimer.
Dar lipsa vitaminei D este practic un dublu atac asupra sistemului nostru imunitar împotriva microorganismelor și
asupra sistemului nostru imunitar împotriva macroorganismelor.
Și explic acest lucru în cartea mea ca exemplu. Așa că da, dar acesta este doar un exemplu din multe altele.
Și pentru că toate măsurile coronariene au accelerat acest proces, arăt că ele au efecte în toate domeniile vieții.
De exemplu, sensul vieții este un element central în formula mea.
Toată lumea are nevoie de un scop în viață. Dacă nu avem un sens în viață - există studii psihologice - atunci rata de apariție a
bolii Alzheimer crește dramatic. De ce se întâmplă acest lucru?
Pentru că nu avem niciun motiv să ne trezim dimineața. Nu avem nimic de făcut.
Creierul nostru nu este alimentat cu informații noi și interesante pentru că nu facem nimic interesant.
Iar hipocampul se micșorează și amenință Alzheimer.
Cu alte cuvinte, avem nevoie de un scop în viață. Iar un scop în viață ar putea fi acela
de a aborda ceea ce se întâmplă chiar acum.
Așa că încerc să le dau oamenilor un scop în viață, în sarcina de a găsi pe alții pe care să-i convingă, ca să zic
așa. Aceasta este o sarcină importantă pe care o avem acum.
Și mai este celebrul experiment de conformitate al lui Solomon Nasch.
Acesta arată că 23% dintre persoanele care le-au testat în anii 1960 nu au urmat masele, ci mai degrabă bunul simț.
Și rata celor care nu s-au lăsat injectați a fost la fel de mare.
Și dacă un anumit procent refuză să fie injectat și efectele secundare sunt vizibile pentru toată lumea, atunci
brusc există cei care spun: poate că au dreptate până la urmă.
Și apoi, dacă doar unul dintre aceste 23 de procente ar putea convinge un altul, am avea deja 46 de procente. Așadar,
dacă toată lumea ar lua în serios această sarcină de a găsi un sens în viață, am avea relativ repede o majoritate,
ceea ce schimbă lucrurile nu numai din punct de vedere politic, ci și în stradă.
Ca oamenii să iasă și să spună: Hei, nu puteți face asta cu noi, nu va funcționa. Așa că trebuie să formăm majorități!
Și am menționat și un al treilea punct. Așadar, în afară de propriul nostru creier și apoi de
influențarea creierului altora, întrebarea este, desigur: care este imaginea noastră despre umanitate?
Ni s-a spus de zeci de ani - de la începutul timpului, de fapt de la păcatul originar, mă
întorc atât de departe în carte - că omul este rău.
Trebuie să ne apărăm de orice.
Oamenii sunt atât de răi încât doar un sistem de scoruri sociale - monitorizat de inteligența artificială - ne poate
salva de la autodistrugere, ca să spunem așa. Iar această imagine a umanității trebuie să fie analizată.
Există un istoric celebru care tocmai a scris o carte. Se numește În esență bună.
Mi-a făcut plăcere să o citesc, am citat-o din când în când și am aprofundat puțin mai mult știința din spatele ei.
Și asta este ceva ce trebuie să ne antrenăm să facem, că oamenii sunt buni, că nimeni nu vrea să ne
facă rău a priori și că trebuie să lucrăm împreună.
Aceasta este baza cooperării între oameni, care ne este răpită de imaginea omului cu care suntem îndoctrinați în mod fals, ca
să spunem așa, că omul este rău și incapabil de acțiune socială.
Deci trebuie să întoarcem și noi șurubul. Dar acest lucru este posibil odată ce hipocampul este din nou funcțional.