Mnohí ľudia sa sťažujú na neustále vyčerpanie a dokonca depresiu.
Ale je to skutočne normálne?
Dr. Michael Nehls, lekár a medzinárodne uznávaný molekulárny genetik, poskytuje odpoveď na
túto pálčivú otázku s obrovským potenciálom zmeny.
Vypočujte si zhrnutie z jeho knihy: Indoktrinovaný mozog, ktorá vyšla v auguste 2023 a už bola označená za Spiegel bestseller.
O čo ide?
ZakladateľWEF Klaus Schwab počas pandémie koronavírusu vyhlásil, že chce do roku 2030 zmeniť spoločnosť na celom svete.
Hovoril o príležitosti, ktorú táto kríza ponúka na dosiahnutie veľkého reštartu -
reorganizácie spoločenského poriadku -, ktorý propagoval.
Dánska politička Ida Aukenová už v roku 2016 v článku, ktorý uverejnil WEF, oznámila, ako by mala táto reorganizácia vyzerať:
Nič nevlastním, nemám žiadne súkromie a nikdy sa mi nežilo lepšie.
Ale čí je potrebné, aby sa spoločnosť radikálne reštrukturalizovala?
Dr. Michael Nehls vysvetľuje, ako opatrenia proti koronavírusu na jednej strane a génová terapia mRNA známa ako očkovanie proti
COVID-19 na strane druhej slúžili na zníženie autobiografickej pamäte ľudí na celom svete s konečným cieľom úplne ju zničiť.
Krátke vysvetlenie pre lepšie pochopenie:
Autobiografická pamäť je dôležitá pre sebaobraz, sociálne vzťahy a plánovanie činností. Obsahuje osobné životné spomienky.
Zničenie autobiografickej pamäte je preto nevyhnutné, aby bolo ľudstvo dostatočne poddajné na prijatie nového totalitného
spoločenského systému v zmysle vízie a vyhlásenia Klausa Schwaba.
Podľa Nehlovej analýzy bude potrebné zničiť túto časť mozgu ľudí na celom svete, aby prijali nový spoločenský poriadok.
Nehls vysvetľuje, že toto vymývanie mozgov v globálnom meradle - obrazne povedané, táto inštalácia nového operačného systému -
môže fungovať len vtedy, ak sa trvalo zablokujú alebo dokonca vymažú zakorenené spôsoby myslenia a staré pravidlá spolužitia.
Napríklad tradičná rodina ako spôsob života a najdôležitejší pilier spoločnosti.
Okrem spôsobu života a vlastníckej štruktúry sa má zmeniť aj funkcia nášho mozgu.
Aby sme pochopili tieto súvislosti, Nehls najprv vysvetľuje, čo je autobiografická pamäť a ako funguje:
Existuje neurofyziologický predpoklad - teda spôsob fungovania nervového systému - na to, aby ľudia
boli schopní alebo ochotní samostatne myslieť a konať.
Vychádza z niektorých špeciálnych vlastností našej autobiografickej pamäte.
Zaznamenáva nielen všetko, čo prežívame a cítime, ale aj to, čo si pri tom myslíme. Osobné spomienky a zážitky sú
uložené v našej autobiografickej pamäti a spolu s ďalšími osobnostnými vlastnosťami tvoria našu individualitu.
Ak sa autobiografická pamäť zníži, zníži sa aj naša individualita. Hipokampus je časť mozgu,
kde je lokalizovaná aj autobiografická pamäť.
Hipokampus má jedinečnú schopnosť trvalo si zapamätať, kedy a kde sme mysleli alebo zažili niečo
vzrušujúce, výnimočné alebo pre nás osobne dôležité.
Výberové kritérium, podľa ktorého sa hipokampus rozhoduje, čo uloží a čo nie, je založené na tom, či v nás
zážitok vyvolal emóciu, a teda mal alebo nemal význam.
Rutinné činnosti sa neukladajú.
Všetci poznáme zážitky, ktoré možno ležia ďaleko v minulosti, ale v našich spomienkach zostali nezabudnuteľné.
Sú to buď mimoriadne krásne zážitky, alebo možno veľmi smutné či desivé chvíle.
Keďže to súviselo so silnými emóciami, boli uložené v hipokampe.
Zážitky spojené s emóciami sú uložené a tvoria súčasť našej individuality. Vedomé prežívanie našich minulých zážitkov a
myšlienok je možné vďaka tomu, že hipokampus uchováva prístupové informácie ku všetkým fragmentom pamäte ako register.
Hipokampus ukladá tieto znaky do neurónov miesta a času spojených s príslušnou autobiografickou
pamäťou, ktoré Nehls označuje ako indexové neuróny.
Tieto indexové neuróny zostávajú v hipokampe po zvyšok života a ukotvujú tam všetky naše autobiografické spomienky.
Ako je možné, že hipokampus má počas celého života k dispozícii dostatok indexových neurónov, aby sme si mohli neustále ukladať a
vybavovať nové myšlienky a zážitky do pamäte, a to aj v starobe?
Hipokampus môže každý deň produkovať tisíce nových nervových buniek, a to aj u dospelých.
Ak by to tak nebolo, indexové neuróny, ktoré už boli použité, by sa museli časom čoraz
viac prepisovať, čo by sa rovnalo strate pamäte.
Ako príklad si môžete predstaviť plný list papiera, na ktorý sa znova píše, a tak sa stáva nečitateľným.
Je potrebné zabrániť jedinečnej schopnosti hipokampu produkovať tisíce nových nervových buniek každý deň až do vysokého veku.
Ak sme napríklad večer po náročnom pracovnom dni unavení a už naozaj nechceme alebo nemôžeme myslieť či riešiť
ďalšie problémy, je to preto, že už nemáme dostatok voľných indexových neurónov na uloženie ďalších.
Nové indexové neuróny sa znovu vytvárajú len počas spánku v noci.
Preto sme vo všeobecnosti oveľa ochotnejší a schopnejší pracovať ráno ako večer.
Záver: hipokampus môže produkovať nové nervové bunky až do vysokého veku.
Túto výhodu nemožno preceňovať.
Nové indexové neuróny nie sú len základom prirodzenej zvedavosti, autobiografického poznania, individuality a v konečnom
dôsledku tvorivosti a psychickej odolnosti, ale ich funkcia je rozhodujúca aj pre kultúrny pokrok ľudstva na sociálnej úrovni.
Počas celej histórie ľudského pokroku boli potrebné tvorivé nápady na vynájdenie nových a dôležitých vecí pre ďalší rozvoj ľudstva,
napr. elektrickej energie, strojov všetkých druhov, lietadiel.
Táto schopnosť tvorivého myslenia umožňuje ľuďom prežiť a kultúrne napredovať.
V súčasnosti sa však autobiografická pamäť mnohých ľudí počas života už nezväčšuje, ako by to
bolo prirodzené, a preto stráca pamäťovú kapacitu.
Dôvodom je vyčerpanie spôsobené neustálym stresom a úzkosťou, ako sú opatrenia v súvislosti s
koronavírusom, a z toho vyplývajúca depresia.
Od začiatku pandémie koronavírusu sa miera depresie v Nemecku strojnásobila. To tiež obmedzuje schopnosť ľudí myslieť.
Majú tendenciu dodržiavať zaužívané postupy a uviaznuť v rutinnom správaní.
Klaus Schwab opisuje túto krízu (pandémiu koronavírusu) a najmä jej opatrenia, ktoré obmedzujú schopnosť
ľudí myslieť, ako príležitosť na sociálnu reorganizáciu.
To znamená, že s touto prestavbou súhlasia len ľudia s obmedzenou mozgovou kapacitou.
Nové indexové neuróny sa tvoria len vtedy, ak sú skutočne potrebné, inak odumierajú a nové sa netvoria.
Dôsledkom je aj pasivita a neochota prijať všetky nepríjemné a život obmedzujúce okolnosti.
Ďalším drastickým zásahom, ktorý paralyzoval našu autobiografickú pamäť, bolo samotné očkovanie COVID-19.
Bolo vedecky dokázané, že proteín špica bol upravený.
Bolo doň začlenené furínové štiepne miesto, čo na jednej strane spôsobuje vysokú toxicitu hrotu. Na druhej strane
môže prejsť cez hematoencefalickú bariéru, vyvolať zápal a zabrániť tvorbe nových indexových neurónov.
Bodavá látka bola špeciálne upravená tak, aby sa mohla dostať do mozgu a spôsobiť zápal.
Toto furínové štiepiace miesto na hrote je teda biologickou zbraňou proti nášmu mozgu.
Predpísané posilňovače, t. j. pravidelné osviežovače, ničia našu biografickú pamäť, a tým aj náš psychický imunitný systém.
Keď chýbajú nové indexové neuróny a vyskytnú sa silne emocionálne udalosti, ako napríklad nové pandémie a opatrenia,
teroristické útoky alebo vojny, indexové neuróny, ktoré už boli opísané, sa prepíšu týmito emocionálnymi scenármi hrôzy.
Výsledkom je, že ľudia strácajú svoje osobné spomienky a uchovávajú si nový príbeh.
Toto prepísanie našich starých spomienok znamená, že už nemôžu čerpať z našich predchádzajúcich skúseností.
Títo ľudia sú skôr bezmocne vydaní napospas novej pravde.
Je možné, že udalosti hrôzy, ktorými sme denne bombardovaní, nie sú úplne náhodné?
Prostredníctvom neustálej propagandy teroru sa autobiografická pamäť rozkladá a prepisuje novým rozprávaním.
Týmto spôsobom sú ľudia okradnutí o svoju autobiografickú pamäť a stávajú sa neodolnými.
Práve tento nový človek je potom konformný, slobodomyseľný a zapadá do odvážneho nového
sveta Klausa Schwaba a jeho nasledovníkov.
Nehls to opisuje ako režim zombie, keď ľudia už nepoužívajú svoju schopnosť myslieť, ale len dodržiavajú svoje zvyčajné postupy.
Pod schopnosťou systému 2 rozumie našu schopnosť vedome myslieť, uvažovať a rozpoznávať súvislosti.
Nižšie vám, milí diváci, prinášame úryvok z rozhovoru pre oval.media.
Vypočujte si, aké praktické závery z týchto zistení vyvodil Dr. Michael Nehls.
Video: To je ďalší problém.
Preto bol jeden z mojich pracovných názvov Zombie apokalypsa 2030, práve preto, že budeme uväznení v tomto zombie režime
systému 1, pretože budeme okradnutí o naše schopnosti systému 2 zablokovaním produkcie indexových neurónov.
Ale ide to oveľa ďalej.
Ide o prepisovanie individuality naratívnym obsahom, ktorý dostávame každý deň.
A toto prepisovanie individuality, ktoré je napokon aj základom kreativity, je oveľa
hlbšie než len zombie mód. Je ešte strašidelnejší.
Ak stratíme svoju individualitu, v podstate stratíme schopnosť duševne reagovať na veci.
A mám pred sebou aj obraz toho - byť úspešný z evolučného hľadiska, t. j. rozmnožovať sa, to je cieľ.
Príkaz: Ploďte a množte sa mohol napísať aj Darwin. To, čo je napísané v Biblii, je takpovediac modus operandi evolúcie.
Takto sa meria naša sila. Koľko máme potomkov, je takpovediac minca, ktorou evolúcia meria svoj úspech.
A aby sme boli úspešní, aby sme sa mohli rozmnožovať, musíme najprv prežiť, a aby sme prežili, musíme sa brániť.
Musíme sa živiť, ale musíme sa aj brániť pred nepriateľmi.
A potom sú tu mikroorganizmy a makroorganizmy.
Pre mikroorganizmy máme náš klasický imunitný systém, fyzický imunitný systém, a pre
makroorganizmy máme tzv. mentálny imunitný systém.
A tie sa nazývajú zbrane duševného imunitného systému, spomienky, ktoré máme v hipokampe.
Ak sa napríklad ku mne rozbehne pes, mám niekoľko možností, ako zareagovať.
Ak som psa nikdy predtým nevidel, pravdepodobne zareagujem nesprávne.
Ak som niekedy videl psa, mám naňho spomienku,
prípadne aj jeho hodnotenie.
Je to malý pes, veľký pes, má veľké zuby, je skôr priateľskej povahy.
To všetko sú veci, ktoré sú autobiograficky uložené v mojej pamäti a takpovediac definujú moju reakciu.
Teda moja reakcia na makroorganizmy, v tomto prípade na psa, v druhom prípade na Billa Gatesa. To sú veci, pri ktorých
potrebujeme skúsenosti, a to aj teraz, keď teraz blokujeme produkciu indexových neurónov prostredníctvom opatrení, ktoré sme
zažili s korónou, najmä prostredníctvom chronických injekcií hrotu. A prepisovanie potom prostredníctvom tejto permanentnej
vojny, ktorú vedieme navonok proti rôznym veciam, ale ktorá je vlastne vojnou proti nášmu mozgu, potom
strácame čoraz viac obsahu autobiografickej pamäte.
To znamená, že náš duševný imunitný systém sa zrúti.
A to je vlastne to, čo musíte urobiť, ako ste spomínali na začiatku, keď ide o vojnu:
Zlomenie mentálneho imunitného systému spoločnosti s cieľom ovládnuť ju.
To je to najjednoduchšie, čo môžete urobiť. Je to aj logické.
Pokiaľ sú ľudia ešte schopní myslieť, môžu sa brániť. A to je jeden aspekt.
Ďalším aspektom je, že do roku 2030 sa plánuje, ako si môžete prečítať aj v nemeckej vláde, čoraz väčší
dohľad nad spoločnosťou zo strany umelej inteligencie.
A samozrejme, umelá inteligencia musí nielen pozorovať ľudské správanie, ale musí byť schopná ho aj predvídať.
Áno, BMI dokonca uverejnilo článok o tom, že umelá inteligencia o nás vie viac ako my, a preto nakoniec
rozhodne o tom, ako by sa mala organizovať budúcnosť.
To znamená, že vstupujeme do post-volebnej spoločnosti, môžeme zrušiť demokraciu.
Pretože AI vie, čo je pre nás najlepšie, tak prečo už nechodíme k volebným urnám? Prečo by sme mali?
No a umelá inteligencia môže ideálne predpovedať naše správanie len vtedy, ak máme čo najmenej vlastnej kreativity, ktorá je
chaotická a môže viesť k správaniu, ktoré sa nedá predpovedať.
Aby sa to znížilo, musí sa takpovediac znížiť individualita, čo je vedľajší účinok.
O tom, či je to hlavný motív, možno diskutovať, ale určite je to veľmi znepokojujúci sprievodný jav tohto procesu.
Ako sa teda môžeme brániť?
Áno, ako sa snažím s nádejou napísať v 7. kapitole, v poslednej kapitole, je tam niekoľko vecí.
Takže na jednej strane vidím tieto tri veci.
Jedna vec je samozrejme jasná: ak sa boj odohráva takpovediac v mozgu, potom tam musíme ukovať aj naše zbrane.
Musíme sa teda pustiť do boja.
Zbrane, ktoré máme, sú práve tie, ktoré nám chce nepriateľ takpovediac vziať.
Inými slovami, schopnosť myslieť kreatívne, myslieť mimo rámca, chápať súvislosti, rozvíjať typickú odolnosť , aby
sme sa napriek všetkým týmto nepriaznivým okolnostiam psychicky nezlomili, ale našli spôsob, ako sa brániť.
To znamená, že jednoducho musíme opäť stimulovať neurogenézu v hipokampe.
Tiež som to opísal ako vzorec proti indoktrinácii, na ktoré oblasti života sa musíme pozrieť a vidieť ich:
Kde sú možné deficity, ktoré blokujú prirodzený rast hipokampu, produkciu týchto indexových neurónov?
Príklad nedostatku vitamínu D:
Vitamín D je nielen imunitný hormón, ktorý je dôležitý pre imunitný systém, ale je to aj neurohormón.
Nedostatok vitamínu D spôsobuje dve veci.
Pravdepodobne máme cytokínovú búrku , čo znamená, že sa môžu presadiť korunové opatrenia.
Preto sa všade propaguje, že vitamín D už nepotrebujeme.
Je to veľmi vzrušujúca téma.
Vitamín D už nepotrebujeme. Ľudia urobili evolučný krok.
Všimli ste si to?
Práve som sa dočítal, že pred niekoľkými mesiacmi, takmer pred rokom, napríklad New England Journal of Medicine, čo je
najvyššie postavený vedecký časopis v klinickej oblasti, aký si možno predstaviť, uverejnil článok na túto tému.
Ak teda chcete získať Nobelovu cenu, publikujte tam.
A bola tam štúdia, ktorá je absolútne poburujúca.
Natočili o tom video, najmä o interpretácii tejto štúdie.
A potom je tu redakčný článok, takže samotní redaktori sa takpovediac nenechali pripraviť o
možnosť posúdiť vitamín D prostredníctvom tejto štúdie.
A v poslednej vete sa píše: že ľudia by mali prestať užívať vitamín D, aj keď ho majú nedostatok, len aby si
predĺžili život alebo zostali zdraví. To je to, čo sa tam píše.
A to znamená, že už nepotrebujeme vitamín D. A už žiadny hormón vitamínu D.
Ale naopak, aby sme prežili, potrebujeme pravidelný špic, ja tomu hovorím - táto špicová administratíva.
Urobili sme teda evolučný krok: už žiadny vitamín D, ale pravidelný prísun zabezpečuje naše prežitie.
Takže toto je absolútne šialenstvo, do ktorého sa v súčasnosti dostávame.
A potrebujeme vitamín D.
Napríklad, ak teraz vidíte Alzheimerovu chorobu ako biologický korelát, takpovediac, trvalo narušenej neurogenézy, napísal som o
tom článok Jednotná teória Alzheimerovej choroby, vedecký článok.
Podrobne som to opísal tam.
Na tom je založená aj stratégia prevencie Alzheimerovej choroby.
A ak to teraz vidím ako koreláciu, môžeme tiež vidieť, že narušená neurogenéza teraz vedie k dramatickému
nárastu počtu prípadov Alzheimerovej choroby na celom svete.
Ak sa na to pozriete, vitamín D je rozhodujúci aj z hľadiska neurogenézy.
A logicky, ak mám nedostatok vitamínu D, mám zvýšenú pravdepodobnosť vzniku Alzheimerovej choroby.
Nedostatok vitamínu D však v podstate predstavuje dvojitý útok na náš imunitný systém proti
mikroorganizmom a na náš imunitný systém proti makroorganizmom.
Vysvetľujem to vo svojej knihe ako príklad. Takže áno, ale to je len jeden príklad z mnohých.
A keďže všetky koronavírusové opatrenia tento proces urýchlili, ukazujem, že majú vplyv na všetky oblasti života.
Napríklad zmysel života je ústredným bodom môjho vzorca.
Každý potrebuje v živote cieľ. Ak nemáme zmysel života - existujú psychologické štúdie - potom sa výrazne
zvyšuje počet prípadov Alzheimerovej choroby. Prečo je to tak?
Pretože nemáme dôvod ráno vstávať. Nemáme čo robiť.
Náš mozog nie je zásobovaný novými zaujímavými informáciami, pretože nerobíme nič zaujímavé.
A hipokampus sa zmenšuje a hrozí Alzheimerova choroba.
Inými slovami, v živote potrebujeme cieľ. A zmyslom života by mohlo byť riešenie toho, čo sa deje práve teraz.
Takže sa snažím dať ľuďom zmysel života, aby takpovediac našli iných, ktorých treba
presvedčiť. To je dôležitá úloha, ktorú teraz máme.
A existuje aj slávny experiment Solomona Nascha s konformitou.
Ukázalo sa, že 23 % ľudí, ktorí ich testovali v 60. rokoch minulého storočia, sa neriadilo masami, ale skôr zdravým rozumom.
Podobne vysoká bola aj miera tých, ktorí si injekciu nenechali aplikovať.
A ak určité percento ľudí odmietne injekciu a vedľajšie účinky sú viditeľné pre všetkých, zrazu sa nájdu
takí, ktorí povedia: no, možno majú predsa len pravdu.
A potom, ak by len jeden z týchto 23 percent dokázal presvedčiť ďalšieho, mali by sme už 46 percent. Ak by
teda každý vzal túto úlohu nájsť zmysel života vážne, pomerne rýchlo by sme mali väčšinu,
čo mení situáciu nielen politicky, ale aj na ulici.
Aby ľudia naozaj vyšli von a povedali: Hej, to s nami nemôžete robiť, to nebude fungovať. Takže musíme vytvoriť väčšinu!
A spomenul som aj tretí bod. Takže okrem nášho vlastného mozgu a následného ovplyvňovania mozgov iných
ľudí je tu samozrejme otázka: aký je náš obraz ľudstva?
Už desaťročia - od počiatku vekov, vlastne od prvotného hriechu, tak ďaleko som sa v
knihe vrátil - nám hovoria, že človek je zlý.
Musíme sa brániť proti všetkému.
Ľudia sú takí zlí, že nás pred sebazničením môže zachrániť len systém sociálneho bodovania - monitorovaný umelou inteligenciou.
A tento obraz ľudstva treba podrobiť dôkladnej kontrole.
Istý slávny historik práve napísal knihu. Volá sa V podstate dobrý.
Rád som si ju prečítal, občas som z nej citoval a tiež som sa trochu hlbšie ponoril do vedy, ktorá sa za ňou skrýva.
A to je niečo, čo si musíme naučiť, že ľudia sú dobrí, že nám nikto nechce a priori ublížiť a že musíme spolupracovať.
To je základ spolupráce medzi ľuďmi, ktorý nám berie obraz človeka, ktorý nám takpovediac falošne vštepujú,
že človek je zlý a neschopný spoločenského konania.
Takže musíme tiež otočiť skrutkou. Ale to je možné, keď bude hipokampus opäť funkčný.