Veliko ljudi se pritožuje zaradi nenehne izčrpanosti in celo depresije.
Toda ali je to dejansko normalno?
Dr. Michael Nehls, zdravnik in mednarodno priznan molekularni genetik, ponuja odgovor na to
pereče vprašanje z velikim potencialom za spremembe.
Prisluhnite povzetku iz njegove knjige Indoktrinirani možgani, ki je izšla avgusta 2023 in je že postala Spieglova uspešnica.
O čem govori?
Zakladatelj sklada WEF Klaus Schwab je med pandemijo koronavirusov napovedal, da želi do
leta 2030 preoblikovati družbo po vsem svetu.
Govoril je o priložnosti, ki jo ponuja ta kriza za uresničitev velike ponastavitve -
reorganizacije družbenega reda -, ki jo je propagiral.
Danska političarka Ida Auken je že leta 2016 v članku, ki ga je objavil WEF, napovedala, kakšna naj bi bila ta reorganizacija:
Ničesar nimam v lasti, nimam zasebnosti in življenje še nikoli ni bilo boljše.
Toda čigava je potreba po korenitem prestrukturiranju družbe?
Dr. Michael Nehls pojasnjuje, kako so ukrepi proti koronavirusom na eni strani in genska terapija z mRNA, znana kot cepljenje
proti COVID-19, na drugi strani služili zmanjševanju avtobiografskega spomina ljudi po vsem
svetu s končnim ciljem, da bi ga popolnoma uničili.
Kratka razlaga za boljše razumevanje:
Avtobiografski spomin je pomemben za samopodobo, socialne odnose in načrtovanje dejanj. Vsebuje osebne življenjske spomine.
Uničenje avtobiografskega spomina je torej nujno, da bi človeštvo postalo dovolj ubogljivo, da bi sprejelo nov, totalitarni
družbeni sistem v smislu vizije in napovedi Klausa Schwaba.
Po Nehlovi analizi bo treba uničiti ta del možganov ljudi po vsem svetu, da bodo sprejeli nov družbeni red.
Nehls pojasnjuje, da lahko to pranje možganov na globalni ravni - metaforično rečeno, ta namestitev novega operacijskega
sistema - deluje le, če so zakoreninjeni načini razmišljanja in stara pravila sobivanja trajno blokirani ali celo izbrisani.
Na primer tradicionalna družina kot način življenja in najpomembnejši steber družbe.
Poleg načina življenja in lastniške strukture je treba spremeniti tudi delovanje naših možganov.
Da bi razumeli te povezave, Nehls najprej pojasni, kaj je avtobiografski spomin in kako deluje:
Za to, da so ljudje sposobni ali pripravljeni samostojno razmišljati in delovati, obstaja nevrofiziološka
predpostavka - torej način delovanja živčnega sistema.
Temelji na nekaterih posebnih značilnostih našega avtobiografskega spomina.
Ta ne beleži le vsega, kar doživljamo in čutimo, temveč tudi to, kar pri tem mislimo. Osebni spomini in izkušnje so
shranjeni v avtobiografskem spominu in skupaj z drugimi osebnostnimi značilnostmi oblikujejo našo individualnost.
Če se zmanjša avtobiografski spomin, se zmanjša tudi naša individualnost. Hipokampus je del
možganovine, kjer je lociran tudi avtobiografski spomin.
Hipokampus ima edinstveno sposobnost, da si trajno zapomni, kdaj in kje smo pomislili ali doživeli nekaj
vznemirljivega, izjemnega ali za nas osebno pomembnega.
Izbirno merilo, na podlagi katerega hipokampus odloča, kaj bo shranil in česa ne, temelji na tem, ali je
izkušnja v nas sprožila čustvo in je torej imela pomen ali ne.
Rutinske dejavnosti niso shranjene.
Vsi poznamo izkušnje, ki so morda že daleč v preteklosti, a so nam ostale v nepozabnem spominu.
To so bodisi izjemno lepa doživetja bodisi zelo žalostni ali strašljivi trenutki.
Ker je bilo to povezano z močnimi čustvi, so bila ta shranjena v hipokampusu.
Izkušnje, povezane s čustvi, so shranjene in so del naše individualnosti. Zavestno podoživljanje naših preteklih
izkušenj in misli omogoča dejstvo, da hipokampus kot register shranjuje informacije o dostopu do vseh spominskih fragmentov.
Hipokampus te podpise shrani v krajevne in časovne nevrone, povezane z ustreznim avtobiografskim
spominom, ki jih Nehls imenuje indeksni nevroni.
Ti indeksni nevroni ostanejo v hipokampusu do konca življenja in tam zasidrajo vse naše avtobiografske spomine.
Kako je mogoče, da ima hipokampus vse življenje na voljo dovolj indeksnih nevronov, da lahko tudi v starosti nenehno
shranjujemo in prikličemo v spomin nove misli in izkušnje?
Hipokampus lahko tudi pri odraslih ljudeh vsak dan proizvede na tisoče novih živčnih celic.
V nasprotnem primeru bi bilo treba že uporabljene indeksne nevrone sčasoma vedno bolj
prepisovati, kar bi bilo enako izgubi spomina.
Kot primer si lahko predstavljate poln list papirja, na katerega ponovno pišemo in tako postane nečitljiv.
Preprečiti je treba edinstveno sposobnost hipokampusa, da v starosti vsak dan proizvede na tisoče novih živčnih celic.
Če smo na primer zvečer utrujeni po napornem delovnem dnevu in ne želimo ali ne moremo več razmišljati ali
reševati težav, je to zato, ker nimamo več dovolj prostih indeksnih nevronov za shranjevanje več.
Novi indeksni nevroni se ponovno oblikujejo šele med spanjem ponoči.
Zato smo na splošno veliko bolj pripravljeni in sposobni delati zjutraj kot zvečer.
Zaključek: hipokampus lahko proizvaja nove živčne celice do pozne starosti.
Te prednosti ni mogoče preceniti.
Novi indeksni nevroni niso le osnova za naravno radovednost, avtobiografsko znanje, individualnost in nenazadnje ustvarjalnost
ter psihološko odpornost, temveč je njihovo delovanje ključno tudi za kulturni napredek človeštva na družbeni ravni.
V zgodovini človeškega napredka so bile ustvarjalne ideje potrebne za izum novih in pomembnih stvari za nadaljnji razvoj
človeštva, npr. električne energije, vseh vrst strojev, letal.
Ta sposobnost ustvarjalnega razmišljanja ljudem omogoča preživetje in kulturni napredek.
Vendar pa danes avtobiografski spomin mnogih ljudi skozi življenje ne raste več, kot bi bilo
naravno, in zato izgublja zmogljivost shranjevanja.
Razlog za to je izčrpanost zaradi stalnega stresa in tesnobe, kot so ukrepi v zvezi s koronavirusom, in posledična depresija.
Od začetka pandemije koronavirusov se je stopnja depresije v Nemčiji potrojila. To omejuje tudi sposobnost razmišljanja.
Nagnjeni so k temu, da sledijo običajni rutini in se zataknejo v rutinskem vedenju.
Klaus Schwab opisuje to krizo (pandemijo koronavirusov) in zlasti njene ukrepe, ki omejujejo sposobnost
razmišljanja ljudi, kot priložnost za družbeno reorganizacijo.
To pomeni, da se s tem preoblikovanjem strinjajo le ljudje z omejeno možgansko močjo.
Novi indeksni nevroni se oblikujejo le, če so dejansko potrebni, sicer odmrejo in novi se ne oblikujejo.
Posledice so tudi pasivnost in neuklonljivo sprejemanje vseh neprijetnih in življenju škodljivih okoliščin.
Drugi drastični poseg, ki je ohromil naš avtobiografski spomin, je bilo cepljenje s cepivom COVID-19.
Znanstveno je bilo dokazano, da je bila beljakovina spike spremenjena.
Vgrajeno je bilo furinsko cepilno mesto, zaradi česar je trn po eni strani zelo strupen. Po drugi strani pa lahko
prehaja skozi krvno-možgansko pregrado, sproži vnetje in prepreči nastanek novih indeksnih nevronov.
Šipek je bil posebej spremenjen, da lahko vstopi v možgane in povzroči vnetje.
To furinovo cepilno mesto v trnu je torej biološko orožje proti našim možganom.
Predpisani ojačevalci, tj. redne osvežitve, uničujejo naš biografski spomin in s tem naš psihološki imunski sistem.
Ko manjkajo novi indeksni nevroni in pride do močno čustvenih dogodkov, kot so nove pandemije in ukrepi,
teroristični napadi ali vojne, se že opisani indeksni nevroni prepišejo s temi čustvenimi scenariji groze.
Posledica tega je, da ljudje izgubijo osebne spomine in ohranijo novo pripoved.
Zaradi prepisovanja starih spominov se ti ne morejo več opirati na naše prejšnje izkušnje.
Ti ljudje so prej nemočno prepuščeni na milost in nemilost novi resnici.
Ali je mogoče, da dogodki groze, s katerimi smo vsak dan bombardirani, niso povsem naključni?
Z nenehno propagando terorja se avtobiografski spomin razgradi in prepiše z novo pripovedjo.
Na ta način so ljudje oropani avtobiografskega spomina in postanejo neodzivni.
Prav ta nova oseba je nato konformistična, svobodomiselna in ustreza pogumnemu novemu
svetu Klausa Schwaba in njegovih privržencev.
Nehls to opisuje kot zombijevski način, ko ljudje ne razmišljajo več, temveč le sledijo svojim običajnim navadam.
S sposobnostjo sistema 2 misli na našo sposobnost zavestnega razmišljanja, refleksije in prepoznavanja povezav.
V nadaljevanju vam, dragi gledalci, predstavljamo odlomek iz intervjuja, ki ga je objavil portal oval.media.
Poslušajte, kako Dr. Michael Nehls iz teh ugotovitev potegne praktične zaključke.
Video: To je še ena težava.
Zato je bil eden od mojih delovnih naslovov zombijevska apokalipsa 2030 prav zato, ker bomo ujeti v
zombijevski način sistema 1, ker nam bodo z blokado proizvodnje indeksnih nevronov odvzeli sposobnost sistema 2.
Vendar je to še veliko več kot to.
Gre za prepisovanje individualnosti s pripovednimi vsebinami, ki jih prejemamo vsak dan.
In to prepisovanje individualnosti, ki je navsezadnje tudi osnova ustvarjalnosti, je veliko
globlje od zombijevskega načina. Je še bolj strašljiv.
Če izgubimo svojo individualnost, v bistvu izgubimo tudi sposobnost mentalnega odzivanja na stvari.
Pred seboj imam tudi sliko tega - biti uspešen z evolucijskega vidika, tj. razmnoževati se, to je cilj.
Ukaz: Bodite plodni in se množite bi lahko napisal tudi Darwin. Kar je zapisano v Svetem
pismu, je tako rekoč modus operandi evolucije.
Tako se ocenjujemo. Koliko potomcev imamo, je tako rekoč kovanec, s katerim evolucija meri svoj uspeh.
Da bi bili uspešni in se razmnoževali, morate najprej preživeti, in da bi preživeli, se moramo braniti.
Hraniti se moramo, vendar se moramo tudi braniti pred sovražniki.
Potem so tu še mikroorganizmi in makroorganizmi.
Pri mikroorganizmih imamo klasični imunski sistem, fizični imunski sistem, pri makroorganizmih
pa imamo tako imenovani mentalni imunski sistem.
To so tako imenovana orožja duševnega imunskega sistema, spomini, ki jih imamo v hipokampusu.
Če na primer pes steče proti meni, se lahko odzovem na več načinov.
Če psa še nikoli nisem videl, se bom verjetno odzval napačno.
Če sem kdaj videl psa, ga imam v spominu,
po možnosti tudi oceno.
Je majhen ali velik pes, ima velike zobe, je bolj prijaznega značaja.
Vse to so stvari, ki so avtobiografsko shranjene v mojem spominu in tako rekoč določajo moj odziv.
To je moj odziv na makroorganizme, v tem primeru na psa, v drugem primeru na Billa Gatesa. To so stvari, pri katerih potrebujemo
izkušnje, in to tudi zdaj, ko z ukrepi, ki smo jih izkusili s korono, zlasti s kroničnim vbrizgavanjem špila, zdaj blokiramo
proizvodnjo indeksnih nevronov. In zaradi prepisovanja potem s to stalno vojno, ki jo na zunaj vodimo proti vsem vrstam
stvari, ki pa je pravzaprav vojna proti našim možganom, potem izgubljamo vedno več avtobiografskih spominskih vsebin.
To pomeni, da se naš duševni imunski sistem poruši.
In to je pravzaprav - kot ste omenili na začetku, ko gre za vojskovanje, je to tisto, kar morate storiti:
Razbijanje mentalnega imunskega sistema družbe, da bi jo prevzeli.
To je najpreprostejša stvar, ki jo lahko naredite. To je tudi najbolj logično.
Dokler so ljudje še sposobni razmišljati, se lahko branijo. In to je en vidik.
Drugi vidik je, da obstajajo načrti za leto 2030, kot lahko preberete tudi v nemški vladi, za vse
večji nadzor družbe s pomočjo umetne inteligence.
Seveda pa umetna inteligenca ne sme le opazovati človeškega vedenja, temveč ga mora biti sposobna tudi predvideti.
Da, na BMI so celo objavili članek o tem, da bo umetna inteligenca, ker o nas ve več kot mi, na
koncu odločila, kako naj bo organizirana prihodnost.
To pomeni, da vstopamo v postvolilno družbo in da lahko ukinemo demokracijo.
Ker umetna inteligenca ve, kaj je najboljše za nas, zakaj torej ne hodimo več k volilnim skrinjicam? Zakaj bi morali?
No, umetna inteligenca lahko idealno predvidi naše vedenje le, če imamo čim manj lastne ustvarjalnosti, ki je
kaotična in lahko povzroči vedenje, ki ga ni mogoče predvideti.
Da bi to zmanjšali, je treba tako rekoč zmanjšati individualnost, kar je stranski učinek.
O tem, ali je to glavni motiv, lahko razpravljamo, vendar je zagotovo zelo zaskrbljujoč spremljevalni pojav tega procesa.
Kako se lahko branimo?
Da, kot sem poskušal z upanjem zapisati v sedmem poglavju, v zadnjem poglavju, je nekaj stvari.
Po eni strani so to tri stvari, ki jih vidim.
Ena stvar je seveda povsem jasna: če bitka poteka v možganih, potem moramo tam tudi skovati svoje orožje.
Zato se moramo tam boriti.
Orožje, ki ga imamo, je prav tisto, ki nam ga hoče sovražnik tako rekoč odvzeti.
Z drugimi besedami, sposobnost ustvarjalnega razmišljanja, razmišljanja zunaj okvirov, razumevanja povezav,
razvijanja značilne odpornosti , da se kljub vsem tem nesrečam ne zlomimo psihično, ampak najdemo način, kako se braniti.
To pomeni, da moramo v hipokampusu ponovno spodbuditi nevrogenezo .
To sem opisal tudi kot formulo proti indoktrinaciji, na katera področja življenja moramo pogledati in jih videti:
Kje so možni primanjkljaji, ki onemogočajo naravno rast hipokampusa, proizvodnjo teh indeksnih nevronov?
Primer pomanjkanje vitamina D:
Vitamin D ni le imunski hormon, ki je pomemben za imunski sistem, ampak tudi nevrohormon.
Pomanjkanje vitamina D povzroča dve stvari.
Verjetno imamo citokinski vihar , kar pomeni, da se lahko uveljavijo ukrepi korone.
Zato se povsod širi prepričanje, da vitamina D ne potrebujemo več.
To je zelo zanimiva tema.
Vitamina D ne potrebujemo več. Ljudje smo naredili evolucijski korak.
Ste to opazili?
Pravkar sem prebral, da je pred nekaj meseci, skoraj letom dni, na primer New England Journal of Medicine, ki
je najvišje rangirana znanstvena revija na kliničnem področju, objavila članek na to temo.
Če želite Nobelovo nagrado, objavljajte tam.
V njej je bila predstavljena študija, ki je popolnoma nezaslišana.
O tem so posneli videoposnetek, zlasti o razlagi te študije.
In potem je tu še uvodnik, tako da si uredniki sami niso dovolili, da bi bili prikrajšani
za presojo o vitaminu D na podlagi te študije.
In v zadnjem stavku, v bistvu, piše: da bi morali ljudje prenehati jemati vitamin D, tudi če jim ga
primanjkuje, samo zato, da bi si podaljšali življenje ali ostali zdravi. To je tisto, kar pravi.
To pomeni, da vitamina D ne potrebujemo več. In ne potrebujemo več hormona vitamina D.
Nasprotno pa za preživetje potrebujemo redne konice, jaz temu pravim - to je upravljanje konic.
Tako smo naredili evolucijski korak: vitamina D ni več, vendar nam redno dodajanje zagotavlja preživetje.
To je popolna norost, v katero se trenutno razvijamo.
In potrebujemo vitamin D.
Če na primer Alzheimerjevo bolezen vidite kot biološki korelat, tako rekoč trajno motene nevrogeneze, sem o tem
napisal znanstveni članek Enotna teorija Alzheimerjeve bolezni.
To sem podrobno opisal tam.
Na tem temelji tudi strategija preprečevanja Alzheimerjeve bolezni.
In če to zdaj vidim kot korelacijo, lahko vidimo tudi, da motena nevrogeneza zdaj vodi do dramatičnega
povečanja števila primerov Alzheimerjeve bolezni po vsem svetu.
Če pogledamo, je vitamin D ključnega pomena tudi za nevrogenezo.
Če mi primanjkuje vitamina D, je logično, da se poveča verjetnost za razvoj Alzheimerjeve bolezni.
Toda pomanjkanje vitamina D je pravzaprav dvojni napad na naš imunski sistem proti
mikroorganizmom in na naš imunski sistem proti makroorganizmom.
To pojasnjujem v svoji knjigi kot primer. Da, ampak to je le en primer od mnogih.
In ker so vsi ukrepi proti koronavirusom pospešili ta proces, dokazujem, da imajo učinke na vseh področjih življenja.
Na primer, smisel življenja je osrednja tema moje formule.
Vsakdo potrebuje življenjski cilj. Če v življenju nimamo smisla - obstajajo psihološke študije -, se
stopnja Alzheimerjeve bolezni močno poveča. Zakaj je tako?
Ker nimamo razloga, da bi zjutraj vstali. Nimamo kaj početi.
Naši možgani ne dobivajo novih zanimivih informacij, ker ne počnemo ničesar zanimivega.
Hipokampus se skrči in grozi Alzheimerjeva bolezen.
Z drugimi besedami, v življenju potrebujemo namen. In namen življenja je lahko spoprijemanje s tem, kar se dogaja prav zdaj.
Tako poskušam ljudem dati življenjski cilj, da bi tako rekoč našli druge, ki bi jih
prepričali. To je pomembna naloga, ki jo imamo zdaj.
Obstaja tudi slavni poskus Solomona Nascha s konformizmom.
Pokazalo se je, da 23 odstotkov ljudi, ki so jih testirali v šestdesetih letih prejšnjega stoletja,
ni sledilo množicam, temveč svoji zdravi pameti.
Podobno visoka je bila tudi stopnja tistih, ki si niso pustili vbrizgati injekcije.
In če se določen odstotek zavrne injiciranje in so stranski učinki vidni vsem, se nenadoma najdejo
tisti, ki rečejo: no, morda imajo vendarle prav.
In če bi le eden od teh 23 odstotkov prepričal drugega, bi jih bilo že 46 odstotkov. Če bi se torej vsi resno lotili
iskanja smisla življenja, bi razmeroma hitro dobili večino,
kar ne spreminja le političnih razmer, temveč tudi razmere na ulici.
Da bi ljudje res šli ven in rekli: Hej, pri nas tega ne morete početi, to ne bo delovalo. Zato moramo oblikovati večino!
Omenil sem tudi tretjo točko. Poleg naših možganov in nato vpliva na možgane drugih se seveda
postavlja vprašanje: kakšna je naša podoba človeštva?
Že desetletja - od začetka časov, pravzaprav od izvirnega greha, tako daleč sem v knjigi - nam govorijo, da je človek slab.
Braniti se moramo pred vsem.
Ljudje smo tako slabi, da nas lahko pred samouničenjem reši le sistem socialnega točkovanja, ki ga nadzoruje umetna
inteligenca. In to podobo človeštva je treba natančno preučiti.
Znani zgodovinar je pravkar napisal knjigo. Imenuje se V bistvu dobro.
Z veseljem sem jo prebral in jo občasno citiral, prav tako pa sem se nekoliko poglobil v znanost, ki stoji za njo.
In to je nekaj, česar se moramo naučiti, da so ljudje dobri, da nam nihče noče škodovati a priori in da moramo delati skupaj.
To je osnova za sodelovanje med ljudmi, ki nam jo jemlje podoba človeka, ki nam jo tako rekoč lažno indoktrinirajo,
da je človek slab in nesposoben za družbeno delovanje.
Zato moramo obrniti tudi vijak. Vendar je to mogoče, ko bo hipokampus spet deloval.