Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji mora se uskratiti svaka legitimnost da zaplijeni ili dobije dodatna ovlaštenja.
Jednostavno nije dokazano, već je ovdje potrebno staviti tačku. Stop! I tek kada se sve greške riješe,
možemo govoriti o novim sporazumima, i to sigurno ne prije.
Pa, postoji još jedna važna stvar koju treba imati na umu, a to je da se o takvim amandmanima može glasati samo ako
je konačna verzija glasanja dostavljena Svjetskoj zdravstvenoj skupštini najmanje četiri mjeseca unaprijed.
Dakle, to znači da bi to bilo protiv njihovih vlastitih pravila – kako je navedeno u članu 55. stavku 2. Pravilnika o zdravlju – i
protiv njihovih vlastitih proceduralnih pravila Svjetske zdravstvene organizacije ako
bi željeli glasati o tome sada na kraju maja.
Da, kriteriji procjene su prilično jednostavni na prvi pogled.
Prije svega, kao građani, moramo se zapitati: je li uopće provedena ikakva učinkovita revizija? Da ili ne?
I drugo, jesu li poštovana formalna pravila postupka SZO-a? Da ili ne?
A budući da ne, to znači da se ne može staviti na glasanje. Jednostavno je tako.
Ali sada imate ključne kriterije mjerenja, koji vam također mogu pomoći u raspravama i omogućiti vam da
kažete: "Stop, prije svega mora se obaviti pregled."
I drugo, moraju se poštovati vlastita pravila SZO-a.
I treće, prema vlastitim ciljevima, WHO uopće nije ovlaštena nanijeti štetu.
Puno hvala, Urs Hans, što si danas, 20. aprila 2024., sve organizovao.
Cilj je zajedno dovesti do preispitivanja.
Ovo možemo postići samo kroz obrazovanje, politički pritisak i dobre informacije.
Zdravo, Stefan. I zato smo svi danas ovdje.
Velika mi je čast što mogu ovdje govoriti s vama o temi WHO-a.
Želio bih izraziti svoju iskrenu zahvalnost svima vama što ste danas došli ovdje.
Odlično. Da, nažalost, ovo pitanje Svjetske zdravstvene organizacije je vrlo detaljna i široka tema.
Stoga mi je ljubazno odobreno 40 minuta.
Ovo je stvarni, zaista novi kosmos koji se ovdje gradi.
Zaista novi režim zdravlja.
A da bi se ovo stavilo u perspektivu, potrebno je razumjeti šta se do sada dogodilo.
A onda moraš razumjeti cjelokupan kontekst kako se ne bi izgubio u detaljima, kojih ima mnogo.
Znamo da govorimo o dva sporazuma Svjetske zdravstvene organizacije, i oni su puni
predloženih amandmana i daljnjih predloženih amandmana.
I pokušavam vam pružiti određeno ohrabrenje u vezi s ovim pitanjem.
To je moj posao. Ali naravno, to ne možete uraditi za 40 minuta.
Učinit ću sve što mogu. Počnimo ukratko.
Prvo, moramo se zapitati koliko smo daleko stigli u suočavanju s prošlošću ovdje u Švicarskoj.
6. aprila u Bernu je održana vrlo dobra konferencija o ovoj temi.
Mogu se samo pozvati na brojna izvrsna objašnjenja tamo.
Tamo sam također uglavnom govorio o ovome.
Ne smijemo nikada zaboraviti da, iz pravne perspektive, iz perspektive ljudi, iz perspektive uključenih, nikada u historiji
Švicarske, a rekao bih i u historiji bilo koje demokratske zemlje, nije bilo tako masovnih
ograničenja svih temeljnih prava koja imamo u našim ustavima.
I tako je teško za svakog pojedinca.
Ovdje govorimo o obavezi boravka kod kuće, oduzimanju slobode, štetnim mjerama, redovnom nošenju maski, posebno za
djecu tokom mjeseci. Izlaganje pritisku da se vakcinišu.
Sloboda vjeroispovijesti i savjesti bila je ozbiljno ograničena.
Vidim ovdje crkvenog dostojanstvenika.
Jako mi je drago što ste ovdje.
Vrlo srdačna dobrodošlica, biskupe, pretpostavljam.
Svećenicima i pastorima bilo je zabranjeno primati u svoje crkve više od određenog minimalnog broja vjernika. I to se
dogodilo upravo za Uskrs. I trajalo je sedmicama i mjesecima.
To je bilo vrlo ozbiljno narušavanje slobode vjeroispovijesti i savjesti.
I na kraju, cijela lista naših sloboda je bila ozbiljno ugrožena za veliki dio stanovništva, i to dugo vremena.
I s tim govorimo o najvećem mogućem kršenju temeljnih prava koje se ikada dogodilo u Švicarskoj.
A to znači, uz to, najveću moguću intervenciju u ekonomiju.
Kada je predsjednik Švicarske narodne banke Thomas Jordan još u maju 2020. godine podigao prst upozorenja i rekao: "Pažnja,
pažnja, uskoro ćemo premašiti granicu od 100 milijardi u sredstvima podrške za one čije su poslovne
aktivnosti ograničene", onda moramo uzeti u obzir i ovaj faktor.
A to znači da država svojim građanima duguje odgovornost za ovako masovne intervencije ove razmjere.
I to se do danas nije dogodilo, i moramo to spomenuti prije nego što govorimo o novim
zakonima, prije nego što govorimo o novom paktu SZO.
Imali smo samo izgovore.
Imali smo ovo PCR mjerenje, koje je bilo poznato od samog početka. Sjećam se legendarne panel-diskusije u Aarauu 14.
augusta, kada je profesor Marcel Tanner, član Radne grupe Federalnog vijeća za COVID-19 i predsjednik
Švicarske akademije nauka, jasno i nedvosmisleno odgovorio na pitanje Samuela Eckerta:
"Da, pa, vidite, PCR test ne pruža kliničku dijagnozu." U tome je poenta. Dakle,
pogrešno je reći da pozitivan test dokazuje bolest.
Svi to znamo. Ukratko, ono što pokušavam reći je da su svi koji su trebali znati o tome bili svjesni još od
ljeta najkasnije, a Savezni savjet je morao znati o tome.
Usput, Savezni sud je ovo također potvrdio 2021. godine u ovoj presudi, s kojom ste vjerovatno svi upoznati.
A koliko je ovaj čitav sistem bio proizvoljan, pa čak i posve apsurdno, svima je pokazano u
našem diskusionom programu ARENA 7. januara 2022.
Zatim je Ignazio Cassis, koji je u to vrijeme bio predsjednik Švicarske konfederacije i po struci ljekar,
rekao: "Svako ko umre u saobraćajnoj nesreći i bude pozitivan na koronavirus je smrt od koronavirusa."
I onda je voditelj zastadeo i ponovo pitao, i da, rekao je Cassis, "Da, to je tačno, to je ono što je Svjetska
zdravstvena organizacija uradila sa svojom klasifikacijom."
I sve je ovo zapravo predložila Svjetska zdravstvena organizacija; nije se pojavilo niotkuda,
uključujući i klasifikaciju slučajeva COVID-19.
A naši mediji i političari su uvijek izvještavali samo o apsolutnim brojkama.
Očekuje se da će tokom sezone gripe u zemlji s toliko ljudi starijih od 80 i preko 90 godina umrijeti
nešto više ljudi iz ove dobne skupine, ali u relativnom smislu pandemija nije bila primjetna.
Sve ovo vodi odbijanju suočavanja s prošlošću.
I ovdje sam zapisao ono što smatram najjednostavnijom formulom, koja je više puta korištena protiv mene na
sudu, ali koja se također primjenjuje na društvo u cjelini.
I stalno slušam istu stvar od svih svojih kolega i prijatelja, koji mi kažu: "Gledaj, u vrijeme
pandemije vlastima se mora dati veća diskrecija."
"I sve dok se vlasti pridržavaju smjernica Svjetske zdravstvene organizacije, ne možemo i ne bismo
ih trebali dovoditi u pitanje." Nešto poput toga.
Da, i ova polazna tačka ilustrira izuzetno važnu ulogu koju Svjetska zdravstvena organizacija
ima kada proglasi vanredno stanje zbog pandemije.
Već u prošlosti.
Ljudi okreću leđa, a sudovi okreću leđa svojoj ustavnoj dužnosti nadzora i dopuštaju SZO da radi po svome.
To je već bio slučaj u prošlosti.
Da, i zato do danas nije bilo preispitivanja ovih najozbiljnijih intervencija koje su ikada bile izvršene.
I želio bih istaknuti da u Švicarskoj imamo vrlo mladi ustav.
Ovo je novo ažurirani ustav iz godine 99.
Zato ima posebnu demokratsku legitimnost.
A ako uzmete u obzir član 2, koja je svrha Konfederacije?
Zašto Švicarska postoji iz pravnog aspekta?
Onda ćete otkriti, kao što možete pročitati i u materijalima o novom saveznom ustavu, da postoje četiri jednako važna cilja.
Dakle, sigurnost u uslovima Covida je jedna stvar.
Zatim zaštita slobode sa dugim popisom temeljnih prava na početku.
Zaštita zajednice, tj. zabrana podjele zajednice i zaštita dobrobiti.
A sada možete pogoditi: je li jedan od ovih ciljeva važniji od drugog?
Ne, učenja kažu da je cijela priča podjednako važna.
Niko ne bi smio reći da sigurnost uvijek mora biti prioritet iznad svega ostalog na štetu slobode.
Ovo su važni principi za razumijevanje početne tačke situacije u kojoj se nalazimo.
Također bismo trebali biti svjesni načela da država postoji za svoje građane, a ne obrnuto.
To je izrečeno prije više od 2.000 godina od strane poznatog pravnika i rimskog senatora Cicerona, koji je sasvim
jednostavno i sažeto izjavio da je država u rimskom smislu, "res publica", stvar naroda, "res populi".
A danas smo u vremenu kada nas vode da vjerujemo suprotno.
Niko ne bi smio da nas navede da u to povjerujemo.
I bez obzira na to koliko nas god etiketirali kao desničarske ekstremiste.
Nije desničarski ekstremistički reći da država postoji za narod.
To se podrazumijeva. Dobro.
A to znači da, ako Savezni savjet, Parlament, sudovi, kantoni i mediji odbijaju efikasno riješiti to pitanje,
onda se nešto poput onoga što smo upravo doživjeli može ponovo dogoditi u bilo kojem trenutku.
I zato moramo prvo naučiti lekcije.
Ne smijemo nastaviti s novim Zakonom o epidemijama, pandemijskim sporazumima ili podređivanjem EU, već preispitati situaciju.
Kako bih pojačao pritisak za provođenje ove revizije, snažno preporučujem, zapravo vas pozivam da
potpišete inicijativu za reviziju ako to već niste učinili.
Molim vas, obavezno to nadoknadite. Hvala vam.
I mogao bih ovdje završiti predavanje, jer to sve govori.
Država koja djeluje bez zakona nije ništa legitimnija od bande razbojnika.
I kažem svojoj djeci ovo kako bi imali grubu predstavu o tome šta da misle o Saveznom vijeću i sudovima.
Morat će se ponovo dokazati prije nego što povrate moje povjerenje i povjerenje moje porodice. U redu.
Ključno je, i nažalost važno od samog početka, da se ukratko osvrnemo unazad i imamo na umu da ova
preporuka za mRNA injekcije nije došla niotkuda.
Ovo nisu osmislili sami ministri zdravlja, već je to došao od Svjetske zdravstvene organizacije. I sve do
nedavno, sve su ove preporuke i dalje bile na početnoj stranici u ovoj oštroj jasnoći.
Također postoji i sitni tisak koji trebate pročitati, ali se u njemu također navodi da su vakcine protiv
COVID-19 prošle rigorozno testiranje. Rigorozno testiranje.
To je očigledno lažna informacija.
To je očita dezinformacija koja dolazi od same međunarodne organizacije koja tvrdi da je
jedini arbitar o tome šta je istina, a šta laž.
Da. I evo još nekoliko primjera.
I zato sam u julu 2022. godine, na osnovu skoro godinu dana timskog rada sa svojim timom, ali i uz izvrsnu podršku
vanjskih stručnjaka, podnio krivičnu prijavu protiv Swissmedica, jer u Švicarskoj imamo ljude na odgovornim pozicijama.
Imamo zakon koji definira odgovornosti Swissmedica.
A Swissmedic je opremljen stručnjacima i resursima da prepozna da su to toksini, a ne vakcine. Toksini, a ne vakcine.
I sada to mogu reći tako opušteno i sažeto jer sam dvije godine to istraživao i jer su
moji dokazi dostupni za čitanje na internetu.
Kao što sam rekao, ovo sam uspio učiniti samo zahvaljujući svom izvanrednom timu koji se sastoji od dr. iur. Markusa
Zollingera, Kati Schepis, ostatka mog tima i oko 12 do 15 profesora iz zemalja njemačkog i engleskog govornog područja.
Želio bih vam svima od sveg srca zahvaliti na ovom senzacionalnom radu.
I mi smo to tamo dokazali. Posebno u ažuriranoj verziji, koju možete pronaći na internetu, od samog početka je
bilo jasno, svim regulatornim tijelima je bilo jasno od samog početka, da ovo ne može funkcionirati.
Ovo je eksperiment. Nemate kontrolu nad tim šta se tačno proizvodi u tijelu, u kojoj količini, kvaliteti i koliko dugo.
Svi su to znali od samog početka. Ipak su dopustili da se to dogodi.
I ljubazno vas molim da barem pročitate sažetak.
Izvršni sažetak. Ima samo 20 stranica.
A za one koji radije drže nešto u rukama, ispred je dostupna štampana verzija za 20 švicarskih franaka.
Sadrži sve što je važno, s predgovorima najvažnijih pratećih profesora.
Jedan od njih je danas ovdje, prof. Stefan Hockertz, zajedno s prof. Martinom Haditschem,
prof. Sönnichsenom, Michaelom Palmerom i drugima.
Dostupno je ovdje.
I to je također sredstvo vršenja pritiska kako bi se nastavilo s preispitivanjem.
Jer vidimo, šta vidimo?
Da mRNA vakcinacija igra vrlo centralnu ulogu u Zakonu o epidemijama i, zaista, u novim pandemijskim sporazumima.
Ovo je osnova za sve buduće vakcinacije, uključujući i područje antimikrobne rezistencije, kao
što je upravo sada spomenuo dr Heiko Schöning.
Da, i zašto je to toliko značajno?
Važno je jer ovdje govorimo o eksperimentalnim supstancama.
I jesam, nije da jednostavno nisu učinjeni nikakvi pokušaji.
Postoje još tri ili četiri druga aspekta koja ovu proceduru čine izrazito eksperimentalnom.
Na njemačkom su rekli da nemaju pojma kakav će ishod biti.
I kao civilizacija, vjerovali smo da nikada nećemo dozvoliti da se ovo ponovo dogodi od Drugog svjetskog rata.
I zato smo stvorili Nirnbergski kodeks i također zakonski utvrdili ovaj međunarodni pakt o građanskim i političkim
pravima, član 7, koji se primjenjuje u svim okolnostima, čak i u kriznim situacijama u slučaju javne opasnosti.
I ova obavezna zaštitna uredba protiv sudjelovanja, odnosno prisilnog sudjelovanja u eksperimentima, prekršena je
milijune puta jer su ljudi dobivali pogrešne informacije.
Bili su prevareni i pod pritiskom.
To je polazna tačka s kojom se svi suočavamo.
A ja samo gledam Švicarsku, budućnost.
Ovo je izvadak iz Zakona o epidemijama, novog predloženog Zakona o epidemijama.
Uveden je novi član 6c, stav 1, tačka b.
A Savezni savjet želi moći obavezati liječnike i farmaceute da ljudima daju takve eksperimentalne
supstance, na osnovu onoga što smatra poukama iz prošlosti.
Dakle, on želi obavezati liječnike da cijepe ljude, a da pritom ne pruži dovoljno informacija, da to kažemo otvoreno.
Da, i evo nas upravo usred toga.
Prvo, moramo razmotriti koje ovlasti ima Svjetska zdravstvena organizacija.
Vrlo lijepo navedeno u članu 1. njihovog ustava:
Svrha Svjetske zdravstvene organizacije je pomoći svim narodima da postignu najbolje moguće stanje zdravlja.
Uskoro ćete znati šta ovo isključuje.
Ovo isključuje davanje lažnih informacija ljudima, nagovaranje ljudi na upotrebu supstance i preporučivanje toksičnih supstanci.
Dakle, ne smiješ nanijeti štetu. To je najvažniji princip.
To je upravljačko i koordinacijsko tijelo i djeluje samo u savjetodavnoj ulozi. To je polazna tačka.
To znači promicanje zaštite ljudskog zdravlja u skladu s najboljim raspoloživim znanjem i najboljim praksama,
uzimajući u obzir nova otkrića i, nakon tako dugog razdoblja krize, provođenje temeljite i samokritične revizije.
Svjetska zdravstvena organizacija je trebala sama to učiniti, ali to nije učinila.
Usput, to nije nadnacionalna organizacija, već samo međuvladina međunarodna organizacija
i, iznad svega, nema monopol na informacije.
Međutim, ona je sve to uzela u obzir i, štaviše, mora poštovati temeljna prava i, kao što moram neprestano
naglašavati, mora neprestano preispitivati vlastite postupke.
Ovo su vrlo teška krivična djela koja ona nije počinila.
Nikada ne smije nanijeti nikakvu štetu.
Tokom protekle četiri i po godine potpuno se diskreditovala ponavljajući prijedloge takvih toksičnih supstanci kao
jedinog rješenja u takozvanom borbi protiv takozvane prijetnje.
I ovdje dolazimo do prve ključne izjave.
Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji mora se uskratiti svaka legitimnost da prisvaja ili bude dodijeljena daljnjim ovlastima.
Jednostavno nije dokazano, ali ovdje je potreban "tačka".
Stop! Stanite! "After Action Review" u vojnom žargonu.
I tek kada se sve greške riješe, možemo razgovarati o novim dogovorima, i to sigurno ne prije.
U redu, dakle, kao privremeni rezultat, ono što sam upravo rekao je ovdje ponovo sažeto.
Bez revizije nema naučenih lekcija. I sigurno nema ugovora o pandemiji.
U tom kontekstu, prošle sedmice je u Švicarskom nacionalnom vijeću održano glasanje o tome da li bi Švicarskom parlamentu
trebalo biti dozvoljeno da raspravlja o sporazumu o pandemiji.
I podrazumijeva se da se to radi.
Samo bih vas želio obavijestiti da su SP i Zeleno-liberalni sto posto protiv rasprave u Parlamentu.
Zaista je demokratska sramota ne željeti vidjeti o čemu Savezno vijeće pregovara.
Srećom, većina je ostala razumna, a sve ostale stranke su sto posto insistirale da se održi parlamentarna rasprava.
Znaš, Svjetska zdravstvena organizacija je samo jedna od 17 podorganizacija.
Govorimo o dva sporazuma koja sada treba stvoriti, potpuno novi sporazum.
Bilo je različitih verzija, od 30. oktobra prošle godine, pa sve do prije nekoliko dana, verzija od 13. marta.
Sada, prije samo dva ili tri dana, pojavila se verzija iz aprila. Zaista prije samo nekoliko dana.
Ovdje govorim o najvažnijim principima, koji su isti u ovim verzijama.
Ne brini, ovdje ne poredim različite verzije.
Važno je napomenuti da je ovaj pandemijski sporazum potpuno novi sporazum prema međunarodnom pravu.
A za nove međunarodne ugovore na domaćem nivou primjenjuje se postupak ratifikacije.
Dakle, potrebna je parlamentarna rasprava.
Ovo je već navedeno u Statutu SZO-a.
To je tako dobro promišljeno.
To jednostavno mora biti prepoznato.
Parlamentarci također moraju biti spremni da se uključe u ovu raspravu.
Ima 18 mjeseci za to, do 1. decembra 2025. godine. To jest, pod pretpostavkom da uopće dođe do glasanja.
Sada na Svjetskoj zdravstvenoj skupštini krajem maja.
Ovaj maj, koji sada dolazi, pred nama je.
Drugi je također međunarodni sporazum.
Sa čisto tehničkog gledišta, to je međunarodni ugovor.
Međutim, međunarodne zdravstvene propise su na snazi od 2005. godine i predviđeno je njihovo revidiranje.
Revidirana verzija je jedina verzija koja je trenutno dostupna, službeno dostupna na web
stranici WHO-a, datirana krajem novembra 2022.
I ova verzija također nije preliminarna verzija.
Jedna verzija za glasanje bila bi da se dogovorimo o formulaciji, o tome koji članovi treba izmijeniti, po
jedan amandman odjednom, i zatim to staviti na glasanje.
Šta imamo? Ono što imamo ovdje je zbrka nevjerovatnog broja različitih varijanti za svaku stavku, koje
služe kao osnova za raspravu, kao osnova za pregovore, ali nikada ne bi bile pogodne za glasanje.
To je ono o čemu smo mi, a i ja lično, pričali protekle dvije godine.
Pa, šta još imamo? Zatim imamo neformalni tekst, koji je donekle ublažen u pogledu sadržaja, ali nije javno objavljen.
I ovdje također nemamo konačnu verziju, verziju koju bismo mogli reći da sada podnosimo Svjetskoj
zdravstvenoj organizaciji na glasanje; to je osnova.
Ne, to nije prikladna osnova za glasanje.
Također je važno napomenuti da su ovi zdravstveni propisi osmišljeni kao isključivo
tehnički propisi u skladu sa Statutom SZO.
I to je jedino opravdanje za tvrdnju da ovo možemo prihvatiti u Svjetskoj zdravstvenoj skupštini uz jednostavno kvorum,
tj. 51 posto, većinom glasova svih država članica, za razliku od ugovora koji zahtijeva dvotrećinski kvorum, viši prag.
Pa, i ovdje ljudi kažu: ne, ovo su samo tehničke propise, tiču se standarda i sitnih detalja za koje ionako
nitko nije zainteresiran, a liječnici su samo sretni što su negdje zapisani pa ih mogu potražiti.
To je jedini razlog za ovaj nevjerovatno privilegovani tretman.
Usput, prošlog decembra, u intervjuu za Neue Zürcher Zeitung, glavna pregovaračica Švicarske, Nora Kronig, osvrnula se na to i
rekla da su to bile samo manje prilagodbe i da stoga nije bilo potrebe za opsežnom raspravom,
informiranjem ili, naravno, referendumom... među stanovništvom.
Da, i naravno ću ti odmah pokazati da je sve ostalo slučaj, da je sve ostalo ispravno.
Evo, ovaj privilegovani tretman.
Najvažniji aspekt je da ove prilagodbe stupe na snagu automatski dvanaest mjeseci nakon što budu usvojene.
To su samo tehnička podešavanja.
A za čisto administrativne ili tehničke prilagodbe, to može biti u redu.
Ali ne za prilagodbe koje za nas imaju ozbiljne, teške posljedice po sadržaj.
Dakle, da rezimiramo, izmjena postojećeg međunarodnog ugovora, jednostavna većina.
Statut SZO ne spominje stvarnu ratifikaciju, zbog čega o tome do danas nismo uopće bili obaviješteni.
I sve što sam do sada vidio, pitanja parlamentaraca, švicarskih parlamentaraca, upućena Saveznom vijeću,
uključujući i gospođi Nori Kronig, šta to govori, šta oni žele?
Nije bilo nikakvog odgovora. Nije bilo nikakvog sadržaja, nikakvog stvarnog pojašnjenja od Saveznog vijeća.
Dakle, mi kao populacija ostajemo neupućeni o ovom sadržaju.
I zato je toliko važno održati ovaj događaj.
Pa, postoji još jedna važna stvar koju treba imati na umu, a to je da se o takvim amandmanima može glasati samo ako
je konačna verzija glasanja dostavljena Svjetskoj zdravstvenoj skupštini najmanje četiri mjeseca unaprijed.
Dakle, glasanje bi bilo krajem maja, a konačna verzija krajem januara 2024.
Ali to nije dostupno. Sve što čujemo je: pregovaramo, pregovaramo, pregovaramo.
... Dakle, to znači da bi to bilo protiv njihovih vlastitih pravila – to je navedeno u članku 55, stavku 2 Zakona o
zdravstvenim propisima – bilo bi protiv njihovih vlastitih proceduralnih pravila SZO-a
ako bi željeli glasati o tome sada krajem maja.
Shodno tome, dr. Silvia Behrendt i njena organizacija, Global Health Responsibility Agency, napisali su otvoreno pismo
Tedorosu, generalnom sekretaru, optužujući ga upravo za ovo i navodeći: "Vi ste odgovorni za
osiguravanje poštivanja proceduralnih pravila WHO-a."
Ne možete dopustiti da se o ovim prilagodbama glasa za nekoliko sedmica, a da niko, nijedna država, nije imala priliku
interno razmotriti šta ove prilagodbe zaista znače za nas.
I tako, ono što ovdje radimo je, u određenoj mjeri, čitanje iz proročkog lula, jer možemo samo tumačiti ove predložene amandmane
i primijetiti da, do danas, švicarska pregovaračka delegacija nikada nije rekla, nikada zaista rekla, da, ne sviđaju nam se ovi
predloženi amandmani, apsolutno želimo zaštititi ljudska prava, želimo da se uzme u obzir princip podjele vlasti, apsolutno
želimo ograničiti ovaj nevjerovatan element proizvoljnosti, ovu prekomjernu moć SZO-a, putem nadzornog ili kontrolnog tijela, i
iznad svega, nikada ne smijemo dozvoliti da SZO sama određuje koje su informacije u cijelom
zdravstvenom sektoru ispravne, a koje netačne.
Još nisam čuo ovo iz usta nijednog magistrata u Švicarskoj.
Ali si to trebao reći, jer se nisi složio s tim.
I zato o tome moramo razgovarati.
Da, kriteriji procjene su prilično jednostavni na prvi pogled.
Prije svega, kao građani, moramo se zapitati: je li uopće provedena ikakva učinkovita revizija? Da ili ne?
I drugo, jesu li poštovana formalna pravila postupka SZO-a? Da ili ne?
A budući da ne, to znači da se ne može staviti na glasanje. Jednostavno je tako.
Čak ni o sporazumu o pandemiji, jer su međusobno povezani.
Usko su međusobno povezani. Novi pandemijski sporazum i prilagođavanje zdravstvenih propisa su vrlo usko isprepleteni.
To znači da ako vam nije dozvoljeno glasati o jednoj stvari, onda vam nije dozvoljeno ni glasati o
drugoj, jer su te dvije stvari logički povezane.
U redu. To znači da ni pod kojim okolnostima ne bismo smjeli bezglavo juriti u sljedeću
dilemu. Za to nema apsolutno nikakvog razloga.
Ovdje moramo izvršiti pritisak da se uloži veto, ukazujući našim političarima upravo na ovu tačku.
A usput, u Švicarskoj imamo visoko cijenjenu i zapravo dobro funkcionirajuću demokraciju.
I ovo se može vidjeti u brojnim odredbama. I uglavnom to u prošlosti nije loše funkcioniralo.
I bilo bi previše tehnički objasniti sve to sada.
Ali, da pojednostavimo, sve ove odredbe koje dovode do tog pitanja ili na njega odgovaraju – Možemo li mi, kao stanovništvo,
učestvovati u stvaranju zakona? – uvijek polaze od iste tačke.
Naime, u kojoj mjeri će zakon ili međunarodni sporazum na kraju ometati našu pravnu situaciju i u
kojoj mjeri će biti ograničena vlast vlade da djeluje?
A koliko je uplitanja u cjelokupnu strukturu vlasti? – Kako je definirano našim ustavom, u arhitekturi podjele vlasti.
Dakle, što je veći utjecaj ove intervencije, to je veće pravo na glasanje.
I to nalazimo u raznim odredbama.
Član 164 je ovdje donekle širi, jednostavno navodeći da zakonodavstvo uvijek znači da narod treba imati
pravo glasa, barem u okviru dobrovoljnog referenduma.
Ključno pitanje je hoće li WHO u budućnosti moći ograničiti čak i temeljne principe našeg ustava.
I postoje temeljna načela.
Ako ste ikada završili školu u posljednjih 230 godina, to vam sigurno nije promaklo. Zar ne?
Onda ste sigurno primijetili da se u svim našim demokratijama nastoji spriječiti zloupotreba vlasti i proizvoljnost
što je više moguće kroz podjelu vlasti, princip demokratije, princip zakonitosti i zaštitu temeljnih prava.
Mi smo ovo ovdje u našem ustavu nešto preciznije definirali.
Ovi principi su svi jasno izloženi i utemeljeni zakonskim provedbenim odredbama.
Razdvajanje vlasti, uz opsežnu sudsku praksu o toj temi, i načelo zakonitosti zamijenili su načelo proizvoljnosti.
Ljudska prava moraju biti efikasno zaštićena.
Ne smije biti cenzure.
Da, kantoni su suštinski autonomni.
Na njihovom nivou, oni samostalno upravljaju zdravstvenom politikom.
A država mora moći sama određivati svoje prioritete i ne smije joj se govoriti za koju mutaciju virusa sada
mora juriti prije nego što ponovo može koristiti svoja sredstva za škole ili vlastite bolnice.
Ukratko, ovo je vrsta kontrolne mreže koju mi, a posebno političari, pravnici, svi oni na odgovornim
položajima i donosioci odluka, moramo uspostaviti, naravno, uz naučne i medicinske kontrolne mreže.
Ali ovo su objektivni kriteriji o kojima definitivno možemo raspravljati.
Dakle, i mislim, moje načelo u svim ovim predavanjima je da vam pokažem da se najvažniji
temelji ustava nažalost mogu suspendovati (ukloniti).
I stoga vas moramo pitati, svi građani, cijenjena braćo i sestre, slažete li se uopće s prenosom ovlasti na tako
visok nivo, a da nikada niste imali priliku te ovlasti vratiti.
To je, ukratko, o čemu se ovdje radi.
A obavezni referendum, to je tehnička implementacija.
Ukratko, imamo ova dva ugovora.
Za izmjenu zdravstvenih propisa dovoljan je jednostavan većinski glas jer su oni navodno isključivo tehničke
prirode, dok sporazum o pandemiji zahtijeva dvotrećinsku većinu.
Govorimo o planiranom glasanju krajem maja, u posljednjoj sedmici maja, za otprilike pet sedmica.
A zatim bi prilagodbe Međunarodnih zdravstvenih propisa trebale automatski stupiti na snagu.
Nasuprot tome, novi sporazum zahtijeva proces ratifikacije.
Dakle, koji je opći sadržaj?
Mogu samo ukratko objasniti opći sadržaj, ali radi se o ogromnom poslu.
Ovdje se uspostavlja prava pandemijska industrija.
To je vrlo dobro promišljeno.
Dakle, ako to pročitaš sam, razumjet ćeš.
Ovdje počinje pod naslovom: rečeno je da je najgora stvar koja nam se mogla dogoditi tokom Covida bila to što nismo
mogli svima osigurati istu količinu vakcine u isto vrijeme.
Raspodjela bogatstva nije bila pravedna.
Termin 'equity' je skovan za ovu svrhu.
Aequity bi trebala biti raspodjelna pravda.
I rekli su da je bilo tako loše, tako opasno, da je moglo umrijeti još mnogo miliona ljudi, moramo dati SZO ovlasti
da odlučuje. U redu, ovo su proizvodi koji se proizvode.
Dakle, govorimo o supstancama vakcina, dijagnostičkim agensima na bazi mRNA, bilo kakvim pandemijskim proizvodima.
Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji treba dopustiti da o svemu ovome odlučuje.
Države članice SZO moraju trajno dostavljati, takoreći, online inventar, kako bi SZO mogla provjeriti treba li Švicarska
osigurati još malo zaliha ili bi zalihe trebalo poslati u Afriku.
A Afrikanci imaju malo manje, pa im je potrebna malo veća podrška.
To je ono što je skriveno u ovom terminu, kapital.
Onda države moraju, i to je vrlo, vrlo, stvarno, kako da kažem, jasno prepoznatljivo u novom Zakonu
o epidemijama, one moraju trajno nadzirati okoliš.
Potencijalni patogeni mogu biti u mirovanju bilo gdje: mogu biti u mirovanju u ljudima, mogu biti u mirovanju u
okolišu, mogu biti u mirovanju u otpadnim vodama i mogu biti u mirovanju u svijetu životinja.
I evo ga, nejasna odredba u predloženoj izmjeni Zakona o epidemijama:
Savezni savjet bi trebao moći obavezati sve institucije da testiraju otpadne vode na patogene.
Naime, koristeći metodu genomskog sekvenciranja.
Dakle, nekako se spuštaš na atomski nivo i pokušavaš primijeniti PCR test na otpadne vode – opet tumačeći listove čaja – kako
bi izmišljao dokaze o prijetnji, na osnovu kojih bi Saveznom vijeću trebalo biti dopušteno da proglasi vanredno stanje.
To je proizvoljnost u principu.
I to me ježe kao advokata, jer općenito prezirem proizvoljnost, a još više kao osnovu za vanredno stanje.
To se ne smije dogoditi.
Dakle, to je zaista psihotična obaveza stalno nadzirati sve otpadne vode bez ikakvih ograničenja.
Cijela stvar plovi pod zastavom One Health.
Opće zdravlje planete – sve je, na kraju krajeva, povezano – životinje, ljudi, okoliš, Zemlja, a to se proteže i na
klimatske promjene; klimatske promjene i nivoi CO2 također bi trebali biti razlog za proglašenje vanrednog stanja.
I sve ovo mora biti podijeljeno – nalazi, otkriveni patogeni – u međunarodnoj bazi podataka.
Možeš to vidjeti. I sada evo ga.
Sada je još uvijek potrebno obaviti istraživanje i razvoj.
Drugim riječima, istraživanje i razvoj mogućih patogena koji postaju sve virulentniji.
Ovo je "gain-of-function". Ovo se odnosi na umjetno pojačavanje patogena kao dio novog pandemijskog sporazuma.
Dakle, to je upravo ovdje, i kao što znamo, prema navodima raznih naučnika, postoje različiti pokazatelji da
Covid-19 nije pronađen u prirodi ili da tamo nije mogao nastati – Covid-19 kao patogen SARS-CoV-2.
Ukratko, zemlje se potiču da same doprinesu intenziviranju ovih patogena.
Zatim postoji ova čuvena DCX lista.
To je u suštini najbolja pretpostavka. Drugim riječima, pretpostavka o tome koji bi patogen mogao udariti sljedeći.
Pandemijski proizvodi se već stavljaju na raspolaganje na osnovu ovog patogena, pri čemu se supstance za
vakcine isporučuju pod nazivom "Emergency Use Listing".
I sve zemlje trebaju uspostaviti odobrenja u hitnim slučajevima. Odobrenja u hitnim slučajevima,
dame i gospodo, formalno do sada nisu postojala.
Još uvijek smo imali određene minimalne prepreke u svim našim zemljama u Evropi i u Švicarskoj.
Ali pod pojmom hitnog odobrenja, koji postoji u SAD-u, sve što je potrebno jeste da nadležno tijelo proglasi vanredno stanje.
I tada nema potrebe za daljnjom istragom o efikasnosti ili sigurnosti.
Apsolutno ništa, jer je hitan slučaj.
To je vojno razmišljanje koje stoji iza toga.
Ukratko, ovo je ogroman ekonomski ciklus koji postoji nezavisno od bilo kojeg scenarija vanrednog stanja.
A sada, pored svega toga, imamo zdravstvene propise koji cijelu stvar dovode u oštar fokus – upravo
proglašavanjem vanrednog stanja, javnozdravstvenih hitnih slučajeva od međunarodne zabrinutosti.
Kao što sam rekao, generalni direktor zdravstva može u budućnosti proglasiti ovu vanrednu situaciju iz bilo kojeg razloga.
A naša očekivanja bi bila upravo suprotna.
Vidjeli smo da je globalna zdravstvena vanredna situacija trajala tri godine i tri mjeseca.
Dakle, logična posljedica bi bila da se takvo neopravdano vanredno stanje može okončati, da
se može preispitati i tako dalje i tako dalje.
Suprotno je istina.
A onda drugi slijedi primjer.
U oba ugovora vidjet ćete riječ "infodemije" u središtu.
Infodemije su ključno sredstvo kontrole – moram zaključiti – ključno sredstvo kontrole za SZO.
Ali pogledajte, međunarodna organizacija koja ne samo u ovim ugovorima, već i svugdje drugdje na svojoj početnoj stranici
– možete googlati WHO, a zatim Infodemics – svugdje, u suštini je posvuda, ima svoj pečat: samo mi možemo odrediti istinu.
Dozvoljeno nam je reći koje su supstance efikasne i dozvoljeno nam je reći koliko će trajati vanredno stanje.
To je čista proizvoljnost. To je Louis XIV.
To je prije Francuske revolucije, apsolutistička vlast.
Ovo je potpuno nespojivo s našim ustavom.
Ovo ćete pronaći i u ugovorima i na početnoj stranici.
I samo to, ova dogma da je dozvoljeno definirati samu istinu i provoditi ili pokretati cenzuru, već je sama po sebi masovno
kršenje temeljnog principa koji nam je potreban u svakoj demokraciji, a to su sloboda mišljenja i sloboda informacija.
A ako oduzmete slobodu mišljenja i slobodu informacija, onda nemate slobodnu nauku, nemate
pravedan pravosudni sistem, niti demokratiju.
I to nikada ne smije biti dopušteno.
Pa, uglavnom sam ti htio dati pravu perspektivu.
Zato, znaš, sa svim ovim ugovornim odredbama treba dva sata, a na kraju je
najvjerovatnije da će biti zbunjen onaj ko nije pravnik.
Ali sada imate ključne kriterije mjerenja koji vam također mogu pomoći u raspravama i omogućiti vam da
kažete: Stop, prije svega, moramo riješiti problem!
I drugo, moraju se poštovati vlastita pravila SZO-a.
I treće, prema vlastitim ciljevima, WHO uopće nije ovlaštena nanijeti štetu.
I četvrto, pogledajte ostale prezentacije Philipa Krusea.
Evo dodatnih detalja.
Žao mi je što nisam sasvim uspio, i hvala vam puno.
Puno hvala, Philipp.
Uvijek vrlo informativno.