WHO musí být odepřena jakákoli legitimita k uzurpování nebo udělování dalších pravomocí.
Prostě se neosvědčil, ale je třeba udělat tečku. Stop! A teprve až budou odstraněny všechny chyby,
můžeme mluvit o nových dohodách, a rozhodně ne dříve.
Nyní je třeba mít na paměti další důležitou věc, a sice že o těchto úpravách lze hlasovat pouze tehdy, pokud byla
Světovému zdravotnickému shromáždění předložena tato konečná verze k hlasování nejméně čtyři měsíce předem.
Jinými slovy, kdybychom o tom hlasovali na konci května, bylo by to v rozporu s pravidly hry WHO, jak
je uvedeno v čl. 55 odst. 2 zdravotnických předpisů.
Ano, kritéria hodnocení jsou zpočátku velmi jednoduchá.
Především se musíme jako občané ptát, zda vůbec proběhlo účinné přehodnocení? Ano, nebo ne?
A za druhé, byly dodrženy formální kodexy WHO? Ano nebo ne?
A protože odpověď zní ne, znamená to, že se o něm nesmí hlasovat. Je to tak jednoduché.
Nyní však máte k dispozici základní kritéria měření, která vám mohou pomoci i v diskusích a umožnit vám
říci: Stop, především je třeba provést nové hodnocení.
A za druhé je třeba dodržovat pravidla hry WHO.
A za třetí, podle svých vlastních cílů není WHO vůbec oprávněna škodit.
Velmi děkujeme Ursu Hansovi za celkovou organizaci dnešního dne 20. dubna 2024.
Cílem je společně provést přehodnocení.
Toho můžeme dosáhnout pouze vzděláváním, politickým tlakem a dobrými informacemi.
Zdravím tě, Stefane. A proto jsme tu dnes všichni.
Je mi velkou ctí, že k vám mohu promluvit na téma WHO.
Rád bych vám všem poděkoval, že jste sem dnes přišli.
Skvělé. Ano, tato problematika WHO je bohužel velmi podrobné a rozsáhlé téma.
Proto mi bylo laskavě povoleno 40 minut.
Je to skutečný nový vesmír, který se zde buduje.
Skutečný nový zdravotní režim.
A abyste to mohli správně zařadit, musíte mít přehled o tom, co bylo předtím.
A pak musíte mít přehled o celkovém kontextu, abyste se neztratili v detailech, kterých je mnoho.
Víme, že hovoříme o dvou smlouvách WHO, které jsou plné pozměňovacích návrhů a dalších pozměňovacích návrhů.
A já se vám snažím dát v tomto ohledu jistotu.
To je moje práce. Ale samozřejmě to nelze zvládnout za 40 minut.
Budu se snažit, jak nejlépe dovedu. Začněme velmi stručně.
Nejprve si musíme položit otázku, jak daleko jsme se dostali s přepracováním zde ve Švýcarsku?
Na toto téma se 6. dubna konal v Bernu velmi dobrý kongres.
Mohu jen odkázat na četné vynikající komentáře.
Tam jsem o tom také hlavně mluvil.
Nikdy nesmíme zapomenout, že z právního hlediska, z hlediska zúčastněných osob, nikdy v historii Švýcarska a řekl bych, že ani
nikdy v historii žádné demokratické země nedošlo k tak masivním omezením při všech základních právech, která máme v ústavě.
A pro každého člověka je to tak těžké.
Mluvíme zde o povinnosti zůstat doma, zbavení svobody, škodlivých opatřeních, pravidelném nasazování masek,
zejména dětem na celé měsíce. Nechat se tlačit do očkování.
Svoboda víry a svědomí byla masivně omezena.
Vidím zde církevního hodnostáře.
Jsem velmi rád, že jste tady.
Předpokládám, že vás velmi srdečně vítám, pane Bishope.
Kněží a pastoři měli zakázáno přijímat do své církve více věřících, než byl určitý minimální počet. A to
především o Velikonocích. A to trvalo týdny a měsíce.
To byl masivní a závažný zásah do svobody víry a svědomí.
A nakonec byl celý seznam našich svobod pro velkou část obyvatelstva a na dlouhou dobu vážným způsobem ovlivněn.
A mluvíme o největším možném zásahu do základních práv, k jakému kdy ve Švýcarsku došlo.
A to znamená i co největší zásahy do ekonomiky.
Když předseda SNB Thomas Jordan v květnu 2020 zvedl varovný prst a řekl: Pozor, pozor, za chvíli prolomíme hranici 100 miliard
podpůrných prostředků pro ty, kteří jsou omezeni ve svých podnikatelských
aktivitách, pak musíme vzít v úvahu i tento faktor.
A to znamená, že stát je za tak masivní zásahy tohoto rozsahu odpovědný svým občanům.
A to se doposud nestalo a musíme to zmínit dříve, než budeme mluvit o nových zákonech, než budeme mluvit o novém paktu WHO.
Měli jsme jen výmluvy.
Měli jsme tento parametr PCR, který byl znám od samého počátku, vzpomínám si na legendární pódium v Aarau již 14. srpna, řekl
člen pracovní skupiny Spolkové rady Covid-19, profesor Marcel Tanner, prezident Akademie věd,
který jasně odpověděl na otázku Samuela Eckerta:
Ano, takže podívejte se, test PCR neposkytuje klinickou diagnózu. O to jde. Takže je špatně, že pozitivní test dokazuje nemoc.
To všechno víme. Zkrátka chci jen říci, že to věděl od léta každý, kdo to potřeboval
vědět, a Federální rada to potřebovala vědět.
Mimochodem, v roce 2021 o tom rozhodl i federální Nejvyšší soud v tomto rozhodnutí, které pravděpodobně všichni znáte.
Jak svévolný, ba přímo absurdní celý tento systém je, se všichni přesvědčili v diskusním pořadu ARENA 7. ledna 2022.
Ignazio Cassis, tehdejší prezident Švýcarské konfederace a lékař z povolání, řekl: Každý, kdo zemře při
autonehodě a je pozitivní na koronavirus, je obětí koronaviru.
A pak se moderátorka podivila a zeptala se, a ano, Cassis odpověděl: Ano, je to tak, WHO
to udělala prostřednictvím své klasifikace.
A to vše WHO skutečně navrhla, nepřišlo to zčistajasna, včetně klasifikace případů Covid.
A naše média, naši politici, vždy informovali pouze o absolutních číslech.
Dá se očekávat, že v chřipkovém roce v zemi, kde žije tolik lidí starších 80, 90 let, zemře o něco více lidí z této věkové
skupiny, ale v relativních číslech byste pandemii nepoznali.
To vše vede k obraně proti přehodnocení.
A já jsem vám zde napsal to, co považuji za nejjednodušší vzorec, který mi byl opakovaně
vytýkán soudy, ale který platí i pro celou společnost.
A já to neustále slyším od všech svých kolegů a přátel, kteří mi říkají: Podívejte, v době
pandemií by měly mít úřady větší manévrovací prostor.
A dokud budou úřady dodržovat pokyny WHO, nemůžeme a neměli bychom to zpochybňovat. Něco takového.
Ano, a z tohoto výchozího bodu je zřejmé, jak nesmírně klíčovou roli má WHO, když vyhlašuje stav pandemické nouze.
I v minulosti.
Lidé se odvracejí a soudy se odvracejí od své ústavní přezkumné povinnosti a nechávají WHO, aby si poradila.
Tak tomu bylo již v minulosti.
Ano, a proto dodnes nedošlo k přehodnocení těchto nejzávažnějších zásahů vůbec.
A rád bych upozornil, že ve Švýcarsku máme velmi mladou ústavu.
Jedná se o nově aktualizovanou ústavu z roku 99.
Má proto zvláštní demokratickou legitimitu.
A když se podíváte na článek 2, jaký je účel Konfederace?
Proč Švýcarsko existuje z právního hlediska?
Pak zjistíte, jak se dočtete i v materiálech o nové spolkové ústavě, že existují čtyři stejně důležité cíle.
Takže ten bezpečnostní pod polem Covid je jeden.
Na začátku je ochrana svobody s dlouhým seznamem základních práv.
Ochrana komunity, tj. žádné rozdělení komunity a ochrana blahobytu.
A nyní můžete hádat, zda je jeden z těchto cílů důležitější než druhý?
Ne, doktrína říká a celý příběh má stejnou hodnotu.
Nikdo by neměl říkat, že bezpečnost by měla být vždy upřednostňována před vším ostatním na úkor svobody.
To jsou důležité principy, abychom pochopili, v jakém divadle se nacházíme.
A měli bychom si také uvědomit zásadu, že stát je tu pro občana a ne občan pro stát.
A to řekl již před více než dvěma tisíci lety známý právník a římský senátor Cicero, který jednoduše a výstižně
řekl, že stát v římské res publica je věcí lidu res populi.
A dnes se nacházíme v době, kdy se nám říká pravý opak.
Nikdo by nás v to neměl nutit.
Bez ohledu na to, jak moc jsme označováni za pravicové extremisty.
Není pravicově extremistické říkat, že stát je tu pro lidi.
To je samozřejmost. Dobře.
A to znamená, že pokud Spolková rada, parlament, soudy, kantony a média odmítnou situaci účinně řešit, může
se kdykoli opakovat něco podobného, co jsme zažili nyní.
A proto se musíme nejprve poučit.
Nesmíme prosazovat novou legislativu týkající se epidemií, pandemické smlouvy nebo
podřízenost EU, ale musíme se jimi zabývat.
Abyste zvýšili tlak na nové hodnocení, důrazně vám doporučuji, abyste podepsali iniciativu za
nové hodnocení, pokud jste tak ještě neučinili.
Prosím, v každém případě to napravte. Děkuji vám mnohokrát.
A tady bych mohl přednášku ukončit, protože to mluví za vše.
Stát, který jedná bez zákona, není o nic legitimnější než banda lupičů.
A to říkám svým dětem, aby měly zhruba správnou představu o tom, co si mají myslet o Federální radě a soudech.
Než získají zpět mou důvěru, důvěru mé rodiny, musí se zcela legitimizovat. Dobře.
Velmi důležité je, a bohužel je důležité, abychom se na začátku krátce ohlédli zpět, že toto
doporučení injekcí mRNA nepřišlo zčistajasna.
S tímto návrhem nepřišli sami ministři zdravotnictví, ale WHO. A donedávna byla všechna tato doporučení
ještě na webových stránkách tak do očí bijící jasností.
Také se tam píše něco malého, co si můžete přečíst, ale také se tam píše, že vakcíny Covid-19 byly
podrobeny přísným testům. Podrobeny přísnému testování.
Jedná se o zjevnou dezinformaci.
Jedná se o zjevnou dezinformaci od samotné mezinárodní organizace, která tvrdí, že pouze ona může určit, co je pravda a co ne.
Ano, a zde je několik dalších příkladů.
A proto jsem podal trestní oznámení na společnost Swissmedic již v červenci 2022 na základě téměř roční týmové práce s mým
týmem, ale také s vynikající podporou externích odborníků, protože my ve Švýcarsku, ve Švýcarsku máme odpovědné lidi.
Máme zákon, který definuje odpovědnost společnosti Swissmedic.
Společnost Swissmedic je vybavena odborníky a prostředky, které umožňují rozpoznat, že se jedná o
toxiny, a nikoli o vakcíny. Toxiny, ne vakcíny.
A mohu to říci tak snadno a stručně, protože jsem na tom pracoval dva roky a protože mé důkazy si můžete přečíst na internetu.
Jak jsem již řekl, podařilo se mi to jen díky mému skvělému týmu, který tvoří Dr. Markus Zollinger, Kati Schepis, zbytek mého týmu
a asi 12 až 15 profesorů z německy a anglicky mluvících zemí.
A já bych vám všem chtěl ze srdce poděkovat za tuto senzační práci.
A to jsme zde prokázali. Zejména v aktualizované verzi, kterou najdete na internetu, bylo od počátku jasné, všem povolovacím
orgánům bylo od počátku jasné, že to nemůže fungovat.
Jedná se o experiment. Nemáte kontrolu nad tím, co přesně se v těle produkuje, v jakém množství, kvalitě a jak dlouho.
To vše jsme věděli od začátku. Přesto to dovolili.
Vyzývám vás, abyste si přečetli alespoň shrnutí.
Shrnutí. Má pouze 20 stran.
A pro ty, kteří raději drží něco v ruce, je k dispozici tištěná verze za 20 franků.
Obsahuje vše, co potřebujete vědět, s úvodními slovy nejdůležitějších profesorů.
Jeden z nich, profesor Stefan Hockertz, je zde dnes přítomen, dále profesor Martin Haditsch,
profesor Sönnichsen, Michael Palmer a další.
K dispozici je zde.
A to je také způsob, jak vyvinout tlak na to, aby se přehodnocení posunulo kupředu.
Protože vidíme, co vidíme?
Skutečnost, že očkování mRNA hraje ústřední roli v zákoně o epidemiích a v nových pandemických dohodách.
To je základem pro všechna budoucí očkování, a to i v oblasti antimikrobiální rezistence, jak již zmínil Dr. Heiko Schöning.
Ano, a proč je třeba to zdůrazňovat?
To je důležité, protože zde hovoříme o experimentálních látkách.
A mám, nejde jen o to, že se o to nikdo nepokusil.
Existují tři nebo čtyři další aspekty, které vysvětlují, proč se jedná o vysoce experimentální proces.
Jednoduše řečeno, nemáte tušení, jaký bude konečný výsledek.
A jako civilizace, jako civilizace od druhé světové války, jsme si mysleli, že už to nikdy nedopustíme.
Proto jsme vytvořili Norimberský kodex a v právní formě tento Mezinárodní pakt o občanských a politických
právech, článek 7, který platí za všech okolností, včetně krizových situací v případě veřejného ohrožení.
A tato povinná ochrana před účastí, nedobrovolnou účastí na pokusech, byla milionkrát
porušena, protože lidé dostali špatné informace.
Byli oklamáni a vystaveni nátlaku.
To je výchozí bod, před kterým všichni stojíme.
A já se právě dívám do Švýcarska, do budoucnosti.
Toto je výňatek z nově navrhovaného zákona o epidemiích.
V čl. 6c odst. 1 se vkládá nové písmeno b.
A Spolková rada chce, aby bylo lékařům a lékárníkům umožněno podávat takové experimentální
látky lidem jako kvazirealizaci z minulosti.
Chce tedy zavázat lékaře, aby očkovali lidi bez dostatečných informací.
Ano, a tady jsme přímo uprostřed toho všeho.
Nejprve je třeba zvážit, jaké jsou pravomoci Světové zdravotnické organizace.
Velmi pěkně je to uvedeno v článku 1 jejich ústavy:
Cílem Světové zdravotnické organizace je pomáhat všem lidem dosáhnout co nejlepšího zdravotního stavu.
Hned víte, co to vylučuje.
To vylučuje podávání nepravdivých informací, tlačení lidí do látky a doporučování látek, které jsou toxické.
Nesmíte tedy nikomu ublížit. To je nejdůležitější zásada.
Je řídícím a koordinačním orgánem a má pouze poradní funkci. To je výchozí pozice.
Jinými slovy, jde o to, aby ochrana lidského zdraví postupovala podle nejlepších poznatků a osvědčených postupů, aby se
zohlednily nové poznatky a aby se po tak dlouhé fázi krize provedlo velmi účinné a sebekritické přehodnocení.
WHO to měla udělat sama, ale neudělala to.
Navíc není nadnárodní organizací, ale pouze státem řízenou mezinárodní organizací, a především nemá monopol na informace.
To vše však uznala a musí respektovat základní práva, a jak musím znovu a znovu zdůrazňovat, musí se neustále kontrolovat.
Jedná se o velmi závažné trestné činy, kterých se nedopustila.
Nikdy nesmí způsobit škodu.
V posledních čtyřech a půl letech se zcela zdiskreditovala tím, že opakovaně navrhovala tyto toxické látky
jako jediné řešení v takzvaném boji proti takzvané hrozbě.
A zde se dostáváme k prvnímu klíčovému sdělení.
WHO musí být odepřena jakákoli legitimita k uzurpování nebo udělování dalších pravomocí.
Prostě se neosvědčil, ale je zde třeba udělat tečku.
Zastavte! Zastavte pochod! After Action Review ve vojenském žargonu.
O nových dohodách můžeme mluvit teprve tehdy, až budou všechny chyby odstraněny, a rozhodně ne dříve.
Přesně tak, takže průběžný výsledek, to, co jsem právě řekl, je zde znovu shrnuto.
Bez přehodnocení není možné se poučit. A už vůbec ne pandemické smlouvy.
V této souvislosti proběhlo minulý týden ve švýcarské Národní radě hlasování o tom, zda má být
švýcarskému parlamentu umožněno projednat pandemickou smlouvu.
A je samozřejmé, že to děláte.
Chtěl bych vás pouze informovat, že SP a zelení liberálové se stoprocentně vyslovili proti rozpravě v Parlamentu.
Je skutečně demokratickou ostudou nechtít vidět, o čem Federální rada jedná.
A naštěstí většina zachovala zdravý rozum a všechny ostatní strany stoprocentně trvaly
na tom, aby se konala parlamentní rozprava.
Jak víte, Světová zdravotnická organizace je pouze jednou ze 17 dílčích organizací.
Hovoříme o dvou smlouvách, které mají být nyní vytvořeny, o zcela nové smlouvě.
Existovaly různé verze, ta z 30. října loňského roku, a pak ještě před několika dny ta z 13. března.
Nyní se před dvěma nebo třemi dny objevila verze z dubna. Opravdu jen před několika dny.
Mluvím zde o nejpodstatnějších principech, které jsou v těchto verzích stejné.
Nebojte se, že zde porovnávám různé verze.
Je důležité vědět, že tato pandemická smlouva je zcela novou smlouvou podle mezinárodního práva.
Nové mezinárodní smlouvy podléhají ratifikačnímu procesu na vnitrostátní úrovni.
Potřebujeme tedy parlamentní rozpravu.
To je již zakotveno v ústavě WHO.
To je správně uváženo.
Je třeba to prostě uznat.
Tuto debatu musí chtít vést i poslanci.
A na to máte 18 měsíců do 1. prosince 2025, pokud se o něm vůbec bude hlasovat.
Nyní na Světovém zdravotnickém shromáždění na konci května.
Tento květen, který nyní přichází, je před námi.
Druhá smlouva je rovněž mezinárodní smlouvou.
Z čistě technického hlediska se jedná o mezinárodní smlouvu.
To však znamená, že mezinárodní zdravotní předpisy platí od roku 2005 a mají být revidovány.
Revidováno, máme k dispozici zatím jedinou oficiálně dostupnou verzi, a to na webových stránkách WHO z konce listopadu 2022.
A tato verze také není hlasovací.
Jednou z verzí hlasování by bylo dohodnout se na znění, které články mají být změněny, v každém případě
jeden pozměňovací návrh a předložit to k hlasování.
Co máme? Máme tu konglomerát neuvěřitelného množství různých variant na článek, které slouží jako podklad pro
diskusi a jednání, ale nikdy nemohou být použity pro hlasování.
O tom jsme spolu mluvili asi poslední dva roky.
Co ještě máme k dispozici? Pak máme neoficiální text, který je obsahově poněkud oslabený, ale nebyl veřejně publikován.
A ani zde nemáme konečnou verzi, o které by se dalo říci, že ji nyní předkládáme Světové
zdravotnické organizaci ke schválení, to je základ.
Ne, to není vhodné jako základ pro hlasování.
Je tedy důležité vědět, že tyto zdravotní předpisy jsou podle ústavy WHO koncipovány jako čistě technické předpisy.
A to samo o sobě je důvodem k tomu, abychom řekli, že to můžeme přijmout v rámci Světového zdravotnického shromáždění s prostým
kvorem, tj. 51 procenty, většinou hlasů všech členských států, na rozdíl od smlouvy, která
vyžaduje dvoutřetinové kvorum, tedy vyšší práh.
Takže, a tady se říká, ne, to jsou jenom technické předpisy, jde o normy a drobnosti, které stejně nikoho nezajímají, kde jsou
lékaři rádi, že jsou někde napsané, že si to mohou vyhledat.
To je jediný důvod tohoto neuvěřitelně privilegovaného zacházení.
Mimochodem, hlavní švýcarská vyjednavačka Nora Kronigová se o tom zmínila v rozhovoru pro Neue Zürcher Zeitung v prosinci loňského
roku a řekla, že ano, jedná se pouze o drobné úpravy, a proto není třeba o nich diskutovat, informovat
veřejnost a už vůbec ne o nich hlasovat... obyvatelstvo.
Ano, a já vám samozřejmě hned ukážu, že všechno ostatní je pravda, všechno ostatní je správné.
Zde je toto privilegované zacházení.
Nejdůležitějším aspektem je, že tyto úpravy by měly vstoupit v platnost automaticky dvanáct měsíců po jejich přijetí.
Jedná se pouze o technické úpravy.
V případě čistě administrativních nebo technických úprav to může být v pořádku.
Ne však pro úpravy, které pro nás mají závažné obsahové důsledky.
Shrňme tedy, že jde o úpravu stávající mezinárodní smlouvy, prostě více.
Ústava WHO nehovoří o skutečné ratifikaci, a proto jsme o ní nebyli vůbec informováni.
A všechno, co jsem zatím viděl, otázky poslanců, švýcarských poslanců Spolkové radě,
včetně paní Nory Kronigové, co říkají, co chtějí?
Vůbec nic se nevrátilo. Federální rada neposkytla žádný obsah, žádné skutečné vysvětlení.
Jako populace tedy stále o tomto obsahu nevíme.
A právě proto je tak důležité tuto akci uspořádat.
Nyní je třeba mít na paměti další důležitou věc, a sice že o těchto úpravách lze hlasovat pouze tehdy, pokud byla
Světovému zdravotnickému shromáždění předložena tato konečná verze k hlasování nejméně čtyři měsíce předem.
Pro hlasování na konci května by to tedy byla konečná verze na konci ledna 2024.
Ta však není k dispozici. Pouze slyšíme, vyjednáváme, jednáme, vyjednáváme, vyjednáváme.
... To tedy znamená, že by to bylo v rozporu s vlastními pravidly hry WHO - to je v článku 55, odst. 2 zdravotnických
předpisů - bylo by to v rozporu s vlastním jednacím řádem WHO, kdyby o tom chtěla hlasovat teď na konci května.
Dr. Silvia Behrendtová a její organizace Global Health Responsibility Agency proto napsaly otevřený dopis Tedrosovi,
generálnímu tajemníkovi, v němž ho obvinily právě z toho a uvedly: Jste zodpovědný za dodržování procedurálních pravidel WHO.
Nelze připustit, aby se o těchto úpravách hlasovalo za několik týdnů, aniž by kdokoli, stát, měl možnost interně se
zamyslet nad tím, co pro nás tyto úpravy vlastně znamenají.
A tak to, co tady děláme, je trochu jako čtení kávové sedliny, protože jediné, co můžeme dělat, je interpretovat tyto návrhy na
přizpůsobení a uvědomit si, že až dosud švýcarská vyjednávací delegace nikdy neřekla, nikdy skutečně neřekla, ano, tyto návrhy
na přizpůsobení se nám nelíbí, chceme absolutně chránit lidská práva, chceme, aby byl zohledněn princip dělby moci, chceme, aby
tento neuvěřitelný prvek libovůle, tato nadměrná moc WHO, chceme ji absolutně omezit prostřednictvím dozorčího nebo kontrolního
orgánu a především nikdy nesmíme dovolit, aby WHO sama určovala, které informace jsou
správné a které nesprávné v celém zdravotnictví.
To jsem z úst žádného švýcarského soudce nikdy neslyšel.
Ale to jsi měl říct ty, protože bys s tím nesouhlasil.
A proto o tom musíme mluvit.
Ano, kritéria hodnocení jsou zpočátku velmi jednoduchá.
Především se musíme jako občané ptát, zda vůbec proběhlo účinné přehodnocení? Ano, nebo ne?
A za druhé, byly dodrženy formální kodexy WHO? Ano nebo ne?
A protože ne, znamená to, že se o něm nesmí hlasovat. Je to tak jednoduché.
Ani prostřednictvím pandemické smlouvy, protože jsou propojené.
Mají k sobě velmi úzký vztah. Nová pandemická smlouva a úprava zdravotnických předpisů spolu úzce souvisejí.
Jinými slovy, pokud nemůžete hlasovat o jedné věci, pak nemůžete hlasovat ani o druhé, protože spolu logicky souvisejí.
To znamená, že není třeba spěchat s dalším dilematem. Není to vůbec potřeba.
Musíme prosadit veto, aby si naši politici přesně tento bod uvědomili.
A mimochodem, ve Švýcarsku máme velmi uznávanou a skutečně dobře fungující demokracii.
To je patrné z mnoha předpisů. A většinou to v minulosti nefungovalo tak špatně.
A bylo by příliš technické, kdybych to teď všechno zdůrazňoval.
Ale zjednodušeně řečeno, všechna tato ustanovení, která vedou k otázce - smíme se jako obyvatelstvo podílet na
tvorbě zákona? - vycházejí vždy ze stejného výchozího bodu.
Konkrétně, do jaké míry bude zákon nebo mezinárodní smlouva nakonec zasahovat do našeho právního
postavení a do jaké míry bude omezena pravomoc vlády jednat.
a jak velký je zásah do celé struktury moci? - Jak ji definuje naše ústava, v architektuře dělby moci.
Čím silnější je tedy tento zásah, tím silnější je právo vyjádřit se.
A to najdeme v různých ustanoveních.
Poněkud širší je zde čl. 164, který jednoduše říká, že zákonodárství vždy znamená, že by se k němu měl
vyjádřit lid alespoň v rámci nepovinného referenda.
Zásadní otázkou je, zda WHO vůbec bude moci v budoucnu omezovat základní principy naší ústavy.
A existují základní principy.
Pokud jste školu dokončili kdykoli v posledních 230 letech, pak vám to neuniklo. Ano?
Pak vám jistě neuniklo, že ve všech našich demokraciích se snažíme co nejlépe zabránit zneužívání moci a
svévoli prostřednictvím dělby moci, principu demokracie, principu zákonnosti a ochrany základních práv.
V naší ústavě to máme poněkud přesněji.
Všechny tyto zásady jsou velmi jasně definovány a podloženy zákonnými prováděcími ustanoveními.
Dělba moci s bohatou judikaturou a princip legality nahradily princip svévole.
Lidská práva musí být účinně chráněna.
Nesmí existovat žádná cenzura.
Ano, kantony jsou v podstatě autonomní.
A na své úrovni řídí zdravotnickou politiku samostatně.
A stát musí mít možnost stanovit si vlastní priority a ne, aby mu někdo nařizoval, za jakou mutací viru se musí honit, než bude
moci opět použít své peníze na školy nebo vlastní nemocnice.
Stručně řečeno, jedná se o určitý druh kontrolní sítě, kterou musíme vytvořit my, ale zejména politici, právníci a
všichni ti, kteří jsou zodpovědní za rozhodování, samozřejmě vedle vědeckých a lékařských kontrolních sítí.
To jsou však objektivní kritéria, o kterých můžeme rozhodně mluvit.
Mým krédem na všech přednáškách je tedy ukázat, že nejpodstatnější pilíře ústavy se
bohužel stávají suspendovatelnými (odčitatelnými).
A tak se vás, všech občanů, milí spoluobčané, musíme zeptat, zda vůbec souhlasíte s tím, aby byly kompetence předány na
tak vysokou úroveň, aniž byste měli možnost si je vzít zpět.
To je ve zkratce to, o co tu jde.
A povinné referendum je technickým provedením.
Velmi stručně řečeno, máme tyto dvě smlouvy.
Pro úpravu zdravotnických předpisů stačí prostá většina, protože se údajně jedná pouze o technickou záležitost, zatímco
pro pandemickou smlouvu je zapotřebí dvoutřetinová většina.
Mluvíme o plánovaném hlasování na konci května, poslední květnový týden, tedy zhruba za pět týdnů.
Pak by měly automaticky vstoupit v platnost úpravy mezinárodních zdravotnických předpisů.
Naproti tomu nová smlouva vyžaduje ratifikační proceduru.
Jaký je tedy hrubý obsah?
Hrubý obsah mohu vysvětlit jen tak zběžně, ale je to obrovský byznys.
Vzniká zde skutečný pandemický průmysl.
To je velmi dobře promyšlené.
Pokud si to přečtete sami, pochopíte to.
Začíná to tady pod nadpisem, bylo řečeno, že nejhorší, co se nám za Covidu mohlo stát, bylo, že jsme nemohli
všem poskytnout stejné množství vakcíny ve stejnou dobu.
Distributivní spravedlnost nefunguje.
Za tímto účelem byl vytvořen pojem equity.
Spravedlnost má být distributivní spravedlností.
A řekli, že je to tak špatné, tak nebezpečné, že mohlo zemřít mnoho dalších milionů lidí, že musíme dát WHO pravomoc
rozhodnout. Dobře, tohle jsou výrobky, které se vyrábějí.
Mluvíme tedy o vakcínách, vakcínách na bázi mRNA, diagnostických látkách a obecně o všech druzích pandemických produktů.
O tom všem by měla rozhodovat WHO.
Země musí WHO poskytnout kvazi soupis, stálý online soupis, aby WHO mohla zkontrolovat, že Švýcarsko
musí poskytnout trochu více, jinak dodávat do Afriky.
A Afričané mají o něco méně, potřebují trochu více podpory.
To se skrývá v termínu Aequity.
Pak musí státy - a to je velmi, velmi, opravdu, jak bych to řekl, jasně rozpoznatelné v novém zákoně o
epidemiích - musí trvale monitorovat životní prostředí.
Možné patogeny mohou dřímat kdekoli, mohou dřímat v lidech, mohou dřímat v životním prostředí, mohou
dřímat v odpadních vodách, mohou dřímat ve světě zvířat.
A v návrhu novely zákona o epidemiích je vlastně i ono zkratkovité ustanovení:
Spolková rada by měla mít možnost uložit všem institucím povinnost testovat odpadní vody na přítomnost patogenů.
To se provádí metodou genomického sekvenování.
Takže se nějak snížíte na jadernou úroveň a pokusíte se zfalšovat důkaz o hrozbě pomocí PCR testu z odpadní vody -
opět čtení kávové sedliny - na jehož základě by pak Spolková rada měla mít možnost vyhlásit výjimečný stav.
To je princip svévole.
A to mě jako právníka děsí, protože se mi obecně hnusí svévole, a tím spíš jako základ pro výjimečný zákon.
To se nesmí stát.
Je to tedy opravdu téměř psychotická povinnost trvale monitorovat všechny odpadní vody, a to bez jakéhokoli omezení.
Celá akce se nese pod názvem One Health.
Celkové zdraví planety - všechno souvisí se vším - zvířata, lidé, životní prostředí, Země a jde to až ke klimatickým
změnám, dokonce i klimatické změny, dokonce i obsah CO2 by měl být důvodem k vyhlášení stavu nouze.
A celá věc se musí vyměňovat, nálezy, nalezené patogeny, v mezinárodní databázi.
Můžete se na něj podívat tam. A tady je.
Nyní je třeba provést výzkum a vývoj.
Jinými slovy, výzkum a vývoj možných patogenů, které by se mohly stát závažnějšími.
Jedná se o gain-of-function. Zde se skrývá umělé zhoršování stavu patogenů jako součást nové pandemické smlouvy.
Takže je to tady, a jak víme, Covid-19 má podle různých vědců různé náznaky, že Covid-19 se v přírodě nemohl vyskytovat
nebo nemohl vzniknout - Covid-19 jako patogen SARS-CoV-2.
Stručně řečeno, státy jsou vybízeny k tomu, aby samy přispívaly ke zhoršování stavu těchto patogenů.
Pak je tu slavný seznam DCX.
To je takříkajíc nejlepší odhad. Tedy odhad, který patogen by mohl udeřit příště.
Na základě tohoto patogenu jsou již k dispozici pandemické produkty, vakcíny pod názvem Emergency Use Listing.
A všechny státy by měly zavést nouzová povolení. Dámy a pánové, dosud jsme neměli nouzová povolení ve formálním smyslu.
Ve všech našich zemích v Evropě a ve Švýcarsku jsme stále měli určité minimální překážky.
V případě povolení k mimořádným událostem, jako je tomu v USA, však stačí, aby mimořádnou
událost vyhlásil pouze jeden příslušný orgán.
A pak už není třeba provádět žádný další výzkum účinnosti nebo bezpečnosti.
Vůbec nic, protože je to naléhavé.
To je vojenská myšlenka.
Stručně řečeno, jedná se o obrovský hospodářský cyklus, který existuje bez ohledu na krizový scénář.
A zde jsou navíc zdravotnické předpisy, které celou věc přibližují - přibližuje je vyhlášení stavu nouze, mimořádné
situace v oblasti veřejného zdraví mezinárodního významu.
Jak jsem již řekl, ředitel Světové zdravotnické organizace může v budoucnu vyhlásit tuto mimořádnou situaci z jakéhokoli důvodu.
A naše očekávání by bylo přesně opačné.
Celosvětová zdravotní krize trvá již tři roky a tři měsíce.
Logickým důsledkem by tedy bylo, že takový neodůvodněný výjimečný stav může být ukončen, že může být přezkoumán atd. atd.
Opak je pravdou.
A pak následuje další.
Uprostřed obou smluv najdete nápis Infodemics.
Infodemika je velmi rozhodujícím prostředkem nadvlády - musím konstatovat - velmi rozhodujícím prostředkem nadvlády WHO.
Ale podívejte se, mezinárodní organizace, která nejen v těchto smlouvách, ale i všude jinde na své domovské stránce -
můžete si vygooglovat WHO a pak Infodemics - všude, je prakticky všude, má podpis, že jen my můžeme určit pravdu.
Můžeme říci, které látky jsou účinné, a můžeme říci, jak dlouho bude výjimečný stav trvat.
To je čirá svévole. Tohle je Ludvík XIV.
Toto je období před francouzskou revolucí, absolutistická vláda.
To není v žádném případě v souladu s naší ústavou.
To najdete v obou smlouvách a také na jiných místech domovské stránky.
A už jen to, toto dogma, že si smíme sami určovat pravdu a praktikovat nebo vyvolávat cenzuru, už jen to je obrovský
přestupek proti základnímu principu, který potřebujeme v každé demokracii, totiž proti svobodě názoru a svobodě informací.
A pokud si vezmete svobodný názor a svobodné informace, pak nemáte svobodnou vědu, spravedlivou spravedlnost a demokracii.
A to se nesmí nikdy stát.
Dobře, takže jsem vám chtěl hlavně poskytnout správný pohled.
Protože víte, že se všemi těmi smluvními předpisy to trvá dvě hodiny a nakonec je
neprávník s největší pravděpodobností zmatený.
Nyní však máte k dispozici základní kritéria měření, která vám mohou pomoci i v diskusích a která vám
umožní říci: Stop, nejprve je třeba provést přehodnocení!
A za druhé je třeba dodržovat pravidla hry WHO.
A za třetí, podle svých vlastních cílů není WHO vůbec oprávněna škodit.
A za čtvrté, podívejte se na další prezentace Philippa Kruseho.
Zde jsou další podrobnosti.
Omlouvám se, že jsem to nezvládla celé, a moc vám děkuji.
Mnohokrát děkuji Philipp.
Vždy velmi poučné.