Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji mora se uskratiti svaka legitimnost da prisvoji ili joj se dodijele daljnje ovlasti.
Jednostavno nije dokazano, nego je ovdje potrebno staviti točku. Stop! I tek kada se sve pogreške riješe,
možemo razgovarati o novim dogovorima, i to sigurno ne prije.
Pa, postoji još jedna važna stvar koju treba imati na umu, a to je da se o takvim izmjenama može glasovati samo ako
je konačna verzija glasanja dostavljena Svjetskoj zdravstvenoj skupštini najmanje četiri mjeseca unaprijed.
Dakle, to znači da bi to bilo protiv njihovih vlastitih pravila – kako je navedeno u članku 55. stavku 2. Zakona o zdravstvenoj
zaštiti – bilo bi protiv njihovih vlastitih proceduralnih pravila WHO-a ako bi sada, krajem svibnja, željeli o tome glasovati.
Da, kriteriji procjene su prilično jednostavni na prvi pogled.
Prije svega, kao građani, moramo se zapitati: je li uopće provedena ikakva učinkovita preispitivanje? Da ili ne?
I drugo, jesu li se poštovala formalna pravila postupka WHO-a? Da ili ne?
A budući da ne, to znači da se ne može staviti na glasanje. Tako je jednostavno.
Ali sada imate ključne kriterije mjerenja, koji vam također mogu pomoći u raspravama i omogućiti vam da
kažete: "Stani, prije svega mora se provesti pregled."
I drugo, moraju se poštivati vlastita pravila WHO-a.
I treće, prema vlastitim ciljevima, WHO uopće nije ovlaštena nanijeti štetu.
Puno hvala, Urs Hans, što si danas, 20. travnja 2024., sve organizirao.
Cilj je zajedno dovesti do preispitivanja.
Ovo možemo postići samo kroz obrazovanje, politički pritisak i dobre informacije.
Pozdrav, Stefan. I zato smo svi danas ovdje.
Velika mi je čast što mogu ovdje govoriti s vama o temi WHO-a.
I želio bih izraziti svoju iskrenu zahvalnost svima vama što ste danas došli ovdje.
Odlično. Da, nažalost, ovo pitanje WHO-a je vrlo detaljna i široka tema.
Stoga mi je ljubazno odobreno 40 minuta.
Ovo je stvarni, zaista novi kosmos koji se ovdje gradi.
Zaista novi režim zdravlja.
A kako bi se ovo stavilo u perspektivu, potrebno je razumjeti što se dosad dogodilo.
A onda moraš razumjeti cjelokupni kontekst kako se ne bi izgubio u detaljima, kojih ima mnogo.
Znamo da govorimo o dva sporazuma Svjetske zdravstvene organizacije, i oni su puni
predloženih amandmana i daljnjih predloženih amandmana.
I pokušavam vam pružiti određeno ohrabrenje u vezi s ovim pitanjem.
To je moj posao. Ali naravno, to ne možete napraviti za 40 minuta.
Učinit ću najbolje što mogu. Počnimo ukratko.
Prvo se moramo zapitati koliko smo daleko stigli u suočavanju s prošlošću ovdje u Švicarskoj.
6. travnja u Bernu održana je vrlo dobra konferencija o ovoj temi.
Mogu se samo pozvati na brojna izvrsna objašnjenja tamo.
Tamo sam također uglavnom govorio o ovome.
Ne smijemo nikada zaboraviti da, iz pravnog kuta, iz perspektive ljudi, iz perspektive uključenih, nikada u povijesti Švicarske, a
rekao bih i u povijesti bilo koje demokratske zemlje, nije bilo tako masovnih ograničenja
svih temeljnih prava koja imamo u našim ustavima.
I tako je teško za svakog pojedinca.
Ovdje govorimo o obvezi boravka kod kuće, oduzimanju slobode, štetnim mjerama, redovitom nošenju maski, osobito za
djecu tijekom mjeseci. Izlaganje pritisku za cijepljenje.
Sloboda vjeroispovijesti i savjesti bila je ozbiljno ograničena.
Vidim ovdje crkvenog dostojanstvenika.
Jako mi je drago što ste ovdje.
Vrlo srdačna dobrodošlica, biskupe, pretpostavljam.
Svećenicima i pastorima bilo je zabranjeno primati u svoje crkve više od određenog minimalnog broja vjernika. I to se
dogodilo upravo za Uskrs. I trajalo je tjednima i mjesecima.
To je bio vrlo ozbiljan upad u slobodu vjeroispovijesti i savjesti.
I na kraju je cijeli popis naših sloboda bio ozbiljno ugrožen za veliki dio stanovništva i to dugo vremena.
I time govorimo o najvećem mogućem kršenju temeljnih prava koje se ikada dogodilo u Švicarskoj.
A to znači, uz to, najveću moguću intervenciju u gospodarstvu.
Kada je predsjednik Švicarske narodne banke Thomas Jordan u svibnju 2020. godine podigao prst upozorenja, rekavši: "Pažnja,
pažnja, uskoro ćemo premašiti granicu od 100 milijardi u sredstvima potpore za one čije su poslovne aktivnosti
ograničene", tada moramo uzeti u obzir i ovaj čimbenik.
A to znači da država svojim građanima duguje odgovornost za ovako masovne intervencije ove razine.
I to se do danas nije dogodilo, i to moramo spomenuti prije nego što govorimo o novim
zakonima, prije nego što govorimo o novom paktu WHO-a.
Imali smo samo izgovore.
Imali smo ovo PCR mjerenje, koje je bilo poznato od samog početka. Sjećam se legendarne panel rasprave u Aarauu 14.
kolovoza, kada je profesor Marcel Tanner, član Radne skupine Federalnog vijeća za COVID-19 i predsjednik
Švicarske akademije znanosti, jasno i nedvosmisleno odgovorio na pitanje Samuela Eckerta:
"Da, pa vidite, PCR test ne pruža kliničku dijagnozu." U tome je poanta. Dakle,
pogrešno je reći da pozitivan test dokazuje bolest.
Svi to znamo. Ukratko, ono što pokušavam reći jest da su svi kojima je trebalo znati o tome bili svjesni još od
ljeta najkasnije, a Savezni savjet je morao znati o tome.
Usput, Savezni sud je to također potvrdio 2021. godine u ovoj presudi, s kojom ste vjerojatno svi upoznati.
A koliko je taj cijeli sustav bio proizvoljan, posve apsurdan, svima je pokazano u našem
diskusijskom programu ARENA 7. siječnja 2022.
Zatim je Ignazio Cassis, koji je u to vrijeme bio predsjednik Švicarske Konfederacije i po struci liječnik,
rekao: "Svatko tko umre u prometnoj nesreći i bude pozitivan na koronavirus je smrt od koronavirusa."
A onda je voditelj zastadeo i ponovno upitao, i da, rekao je Cassis, "Da, to je to, to je
ono što je WHO učinila svojom klasifikacijom."
I sve je to zapravo predložila WHO; nije se pojavilo niotkuda, uključujući i klasifikaciju slučajeva bolesti COVID-19.
A naši mediji i političari uvijek su izvještavali samo o apsolutnim brojkama.
Očekuje se da će tijekom sezone gripe u zemlji s toliko mnogo ljudi starijih od 80 i 90 godina umrijeti
nešto više ljudi iz ove dobne skupine, ali u relativnom smislu pandemija nije bila primjetna.
Sve ovo dovodi do odbijanja suočavanja s prošlošću.
I ovdje sam zapisao ono što smatram najjednostavnijom formulom, koju su sudovi više puta koristili protiv
mene, ali koja se također primjenjuje na društvo u cjelini.
I stalno slušam istu stvar od svih svojih kolega i prijatelja, koji mi kažu: "Gledaj, u vrijeme
pandemije vlastima se mora dati veća diskrecija."
"I sve dok se vlasti pridržavaju smjernica WHO-a, ne možemo i ne bismo ih smjeli dovoditi u pitanje." Nešto poput toga.
Da, i ova polazna točka ilustrira iznimno važnu ulogu koju WHO ima kada proglasi izvanredno stanje zbog pandemije.
Već u prošlosti.
Ljudi okreću leđa, a sudovi okreću leđa svojoj ustavnoj dužnosti preispitivanja i dopuštaju WHO-u da radi po svome.
To je već bio slučaj u prošlosti.
Da, i zato do danas nije bilo preispitivanja ovih najozbiljnijih intervencija koje su ikada bile provedene.
I želio bih istaknuti da u Švicarskoj imamo vrlo mladi ustav.
Ovo je novo ažurirani ustav iz godine 99.
Zato ima posebnu demokratsku legitimnost.
A ako uzmete u obzir Članak 2, koja je svrha Konfederacije?
Zašto iz pravnog kuta gledanja postoji Švicarska?
Tada ćete otkriti, kao što možete pročitati i u materijalima o novom saveznom ustavu, da postoje četiri jednako važna cilja.
Dakle, sigurnost u uvjetima Covida je jedna stvar.
Zatim zaštita slobode s dugim popisom temeljnih prava na početku.
Zaštita zajednice, tj. zabrana podjele zajednice i zaštita dobrobiti.
A sada možete pogoditi: je li jedan od ovih ciljeva važniji od drugog?
Ne, učenja kažu da je cijela priča jednako važna.
Nitko ne bi smio smjeti reći da sigurnost uvijek mora biti prioritet iznad svega ostalog na štetu slobode.
Ovo su važni principi za razumijevanje početne točke situacije u kojoj se nalazimo.
Također bismo trebali biti svjesni načela da država postoji za svoje građane, a ne obrnuto.
To je izrečeno prije više od 2000 godina od strane poznatog pravnika i rimskog senatora Cicerona, koji je
jednostavno i sažeto izjavio da je država u rimskom smislu, "res publica", stvar naroda, "res populi".
A danas smo u vremenu kada nas vode da vjerujemo suprotno.
Nitko ne bi smio nas navesti da to povjerujemo.
I bez obzira na to koliko nas god etiketirali kao desničarske ekstremiste.
Nije desničarski ekstremistički reći da država postoji za narod.
To se podrazumijeva. Dobro.
A to znači da ako Savezni savjet, Parlament, sudovi, kantoni i mediji odbijaju učinkovito rješavati to pitanje,
onda se nešto poput onoga što smo upravo doživjeli može ponovno dogoditi u bilo kojem trenutku.
I zato moramo prvo naučiti lekcije.
Ne smijemo nastaviti s novim Zakonom o epidemijama, pandemijskim sporazumima ili podređivanjem EU-u, nego preispitati situaciju.
Kako bih pojačao pritisak za provođenje ove revizije, snažno preporučujem, zapravo vas pozivam da
potpišete inicijativu za reviziju ako to već niste učinili.
Molim vas, svakako to nadoknadite. Hvala vam.
I ovdje bih mogao završiti predavanje, jer to sve govori.
Država koja djeluje bez zakona nije ništa legitimnija od bande razbojnika.
I kažem svojoj djeci ovo kako bi imali grubu predodžbu o tome što misliti o Saveznom vijeću i sudovima.
Morat će se iznova dokazati prije nego što ponovno steknu moje povjerenje i povjerenje moje obitelji. U redu.
Ključno je, i nažalost važno od samog početka, da se ukratko osvrnemo unatrag i imamo na umu da ova
preporuka za mRNA injekcije nije došla niotkuda.
Ovo nisu osmislili sami ministri zdravstva, nego je to došlo od WHO-a. I sve do nedavno sve su te preporuke još
uvijek bile na početnoj stranici u ovoj oštroj jasnoći.
Također postoji i sitni tisak koji trebate pročitati, ali u njemu se također navodi da su cjepiva protiv
COVID-19 prošla rigorozno testiranje. Rigorozno testiranje.
To je očito lažna informacija.
To je očita dezinformacija od same međunarodne organizacije koja tvrdi da je jedini arbitar o tome što je istinito, a što lažno.
Da. I evo još nekoliko primjera.
I zato sam u srpnju 2022., na temelju gotovo godinu dana timskog rada s mojim timom, ali i uz izvrsnu podršku
vanjskih stručnjaka, podnio kaznenu prijavu protiv Swissmedica, jer u Švicarskoj imamo ljude koji su zaduženi.
Imamo zakon koji definira odgovornosti Swissmedica.
A Swissmedic je opremljen stručnjacima i resursima da prepozna da su to toksini, a ne cjepiva. Toksini, a ne cjepiva.
I sada to mogu reći tako opušteno i sažeto jer sam dvije godine to istraživao i jer su
moji dokazi dostupni za čitanje na internetu.
Kao što sam rekao, ovo sam uspio učiniti samo zahvaljujući svom izvanrednom timu dr. iur. Markusa Zollingera, Kati
Schepis, ostatku svog tima i otprilike 12 do 15 profesora iz zemalja njemačkog i engleskog govornog područja.
I želim vam svima od sveg srca zahvaliti na ovom senzacionalnom radu.
I mi smo to tamo dokazali. Posebno u ažuriranoj verziji, koju možete pronaći na internetu, od samog početka je
bilo jasno, svim regulatornim tijelima je bilo jasno od samog početka, da to ne može funkcionirati.
Ovo je eksperiment. Nemate kontrolu nad time što se točno proizvodi u tijelu, u kojoj količini, kvaliteti i koliko dugo.
Svi su to znali od samog početka. Ipak su dopustili da se to dogodi.
I ljubazno vas molim da barem pročitate sažetak.
Izvršni sažetak. Ima samo 20 stranica.
A za one koji radije drže nešto u rukama, ispred je dostupna tiskane izdanje za 20 švicarskih franaka.
Sadrži sve što je važno, s predgovorima najvažnijih pratećih profesora.
Jedan od njih je danas ovdje, prof. Stefan Hockertz, zajedno s prof. Martinom Haditschem,
prof. Sönnichsenom, Michaelom Palmerom i drugima.
Dostupno je ovdje.
I to je također sredstvo vršenja pritiska kako bi se nastavilo s preispitivanjem.
Jer vidimo, što vidimo?
Da mRNA cijepljenje igra vrlo središnju ulogu u Zakonu o epidemijama i, doista, u novim sporazumima o pandemijama.
Ovo je osnova za sve buduće cijepljenja, uključujući i područje antimikrobne rezistencije,
kao što je upravo spomenuo dr. Heiko Schöning.
Da, i zašto je to toliko zapaženo?
Važno je jer ovdje govorimo o eksperimentalnim tvarima.
I jesam, nije da se nije pokušalo.
Postoje još tri ili četiri druga aspekta koja ovu proceduru čine izrazito eksperimentalnom.
Na njemačkom su rekli da nemaju pojma kakav će biti konačni rezultat.
I kao civilizacija vjerovali smo da nakon Drugog svjetskog rata nikada nećemo dopustiti da se ovo ponovi.
I zato smo stvorili Nirnbergški kodeks i također zakonski utvrdili ovaj međunarodni pakt o građanskim i političkim
pravima, članak 7., koji se primjenjuje u svim okolnostima, čak i u kriznim situacijama u slučaju javne opasnosti.
I ova obavezna zaštitna uredba protiv sudjelovanja, odnosno prisilnog sudjelovanja u eksperimentima, prekršena je
milijune puta jer su ljudi dobili pogrešne informacije.
Bili su prevareni i pod pritiskom.
To je polazna točka s kojom se svi suočavamo.
A ja samo gledam Švicarsku, budućnost.
Ovo je izvadak iz Zakona o epidemijama, novopredloženog Zakona o epidemijama.
Uveden je novi članak 6c, stavak 1., točka b.
A Savezno vijeće želi moći obvezati liječnike i farmaceute da ljudima daju takve eksperimentalne
tvari, na temelju onoga što smatra poukama iz prošlosti.
Dakle, on želi prisiliti liječnike da cijepe ljude bez pružanja dovoljno informacija, da to kažemo izravno.
Da, i evo nas upravo usred svega toga.
Prvo, moramo razmotriti koje ovlasti ima Svjetska zdravstvena organizacija.
Vrlo lijepo navedeno u članku 1. njihovog ustava:
Svrha Svjetske zdravstvene organizacije je pomoći svim narodima da postignu najbolje moguće stanje zdravlja.
Uskoro ćete znati što ovo isključuje.
Ovo isključuje davanje lažnih informacija ljudima, nagovaranje ljudi na upotrebu supstance i preporučivanje toksičnih supstanci.
Dakle, ne smiješ nanijeti štetu. To je najvažniji princip.
To je upravljačko i koordinacijsko tijelo i djeluje samo u savjetodavnoj ulozi. To je polazišna točka.
To znači promicanje zaštite ljudskog zdravlja u skladu s najboljim dostupnim znanjem i najboljim praksama,
uzimajući u obzir nova saznanja i, nakon tako dugog razdoblja krize, provođenje temeljite i samokritične revizije.
Svjetska zdravstvena organizacija je trebala sama to učiniti, ali to nije učinila.
Usput, to nije nadnacionalna organizacija, već samo međuvladina međunarodna organizacija
i, iznad svega, nema monopol na informacije.
Međutim, ona je sve to uzela u obzir i, štoviše, mora poštovati temeljna prava i, kao što moram neprestano
naglašavati, mora neprestano preispitivati vlastite postupke.
To su vrlo teška kaznena djela koja ona nije počinila.
Nikada ne smije uzrokovati nikakvu štetu.
Tijekom proteklih četiri i pol godine potpuno se diskreditirala ponavljajući prijedloge takvih toksičnih tvari kao
jedinog rješenja u takozvanom borbi protiv takozvane prijetnje.
I ovdje dolazimo do prve ključne izjave.
Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji mora se uskratiti svaka legitimnost da prisvoji ili joj se dodijele daljnje ovlasti.
Jednostavno nije dokazano, nego je ovdje potrebno staviti "tačku".
Stop! Stanite! "After Action Review" u vojnom žargonu.
I tek kada se sve pogreške riješe, možemo razgovarati o novim sporazumima, i to sigurno ne prije.
U redu, dakle, kao privremeni rezultat, ono što sam upravo rekao ovdje je još jednom sažeto.
Bez revizije nema naučenih lekcija. I sigurno nema ugovora o pandemiji.
U tom je kontekstu prošlog tjedna u Švicarskom nacionalnom vijeću održano glasovanje o tome treba li Švicarskom
parlamentu dopustiti raspravu o sporazumu o pandemiji.
I podrazumijeva se da se to čini.
Samo bih vas želio obavijestiti da su SP i Zeleno-liberalni sto posto izrazili protivljenje raspravi u Parlamentu.
Doista je demokratska sramota ne htjeti vidjeti što Savezno vijeće pregovara.
Srećom, većina je ostala razumna, a sve ostale stranke su sto posto inzistirale na održavanju parlamentarne rasprave.
Znaš, Svjetska zdravstvena organizacija je samo jedna od 17 podorganizacija.
Govorimo o dva sporazuma koja sada treba stvoriti, potpuno novi sporazum.
Bilo je različitih verzija, od 30. listopada prošle godine, pa sve do prije nekoliko dana, verzija od 13. ožujka.
Sada, prije samo dva ili tri dana, pojavila se verzija iz travnja. Stvarno prije samo nekoliko dana.
Ovdje govorim o najvažnijim načelima, koja su ista u ovim verzijama.
Ne brini, ovdje ne uspoređujem različite verzije.
Važno je napomenuti da je ovaj pandemijski sporazum potpuno novi sporazum prema međunarodnom pravu.
A za nove međunarodne ugovore na domaćoj razini primjenjuje se postupak ratifikacije.
Dakle, potrebna je parlamentarna rasprava.
Ovo je već navedeno u Statutu WHO-a.
To je tako dobro promišljeno.
To se jednostavno mora priznati.
Parlamentarci također moraju biti spremni sudjelovati u ovoj raspravi.
Ima se 18 mjeseci za to, do 1. prosinca 2025. Pod uvjetom, naravno, da se to uopće stavi na glasanje.
Sada na Svjetskoj zdravstvenoj skupštini krajem svibnja.
Ovaj svibanj, koji sada dolazi, pred nama je.
Drugi je također međunarodni sporazum.
S čisto tehničkog stajališta, to je međunarodni ugovor.
Međutim, međunarodne zdravstvene propise primjenjuju se od 2005. godine i trebaju biti revidirani.
Revidirana verzija je jedina verzija koja je trenutno službeno dostupna na internetskoj
stranici WHO-a, s datumom kraja studenog 2022.
I ova verzija također nije nacrt.
Jedna verzija za glasanje bila bi dogovoriti formulaciju, odrediti koje članke treba izmijeniti,
jednu izmjenu odjednom, i zatim to staviti na glasanje.
Što imamo? Ono što ovdje imamo je zbrka nevjerojatnog broja različitih varijanti za svaku stavku, koje
služe kao osnova za raspravu, kao osnova za pregovore, ali nikada ne bi bile prikladne za glasanje.
To je ono o čemu smo mi, a i ja sam osobno, govorili protekle dvije godine.
Dakle, što još imamo? Zatim imamo neslužbeni tekst, koji je donekle ublažen po sadržaju, ali nije javno objavljen.
I ovdje također nemamo konačnu verziju, verziju koju bismo mogli reći da sada podnosimo Svjetskoj
zdravstvenoj organizaciji na glasanje; to je osnova.
Ne, to nije prikladna osnova za glasanje.
Također je važno napomenuti da su ovi zdravstveni propisi osmišljeni kao isključivo
tehnički propisi u skladu sa Statutom WHO-a.
I to je jedino opravdanje za tvrdnju da ovo možemo prihvatiti u Svjetskoj zdravstvenoj skupštini uz jednostavan kvorum,
tj. 51 posto, većinom glasova svih država članica, za razliku od ugovora koji zahtijeva dvotrećinski kvorum, viši prag.
Pa, ovdje ljudi kažu: ne, ovo su samo tehničke propise, odnose se na standarde i sitne detalje za koje ionako
nitko nije zainteresiran, a liječnici su samo sretni što su negdje zapisani pa ih mogu potražiti.
To je jedini razlog za ovaj nevjerojatno privilegiran tretman.
Usput, prošlog prosinca, u intervjuu za Neue Zürcher Zeitung, glavna švicarska pregovaračica Nora Kronig osvrnula se na to i
rekla da su to bile samo manje prilagodbe te da stoga nije bilo potrebe za opsežnom raspravom,
informiranjem ili, naravno, referendumom... među stanovništvom.
Da, i naravno ću ti odmah pokazati da je sve ostalo slučaj, da je sve ostalo ispravno.
Evo, ovaj povlašteni tretman.
Najvažniji aspekt je da ove prilagodbe stupe na snagu automatski dvanaest mjeseci nakon što budu usvojene.
To su samo tehnička prilagođavanja.
A za čisto administrativne ili tehničke prilagodbe to može biti u redu.
Ali ne za prilagodbe koje za nas imaju ozbiljne, teške posljedice po sadržaj.
Dakle, da sažmemo, izmjena postojećeg međunarodnog ugovora, jednostavna većina.
Statut WHO-a ne spominje ratifikaciju kao takvu, zbog čega o tome do danas nismo bili uopće obaviješteni.
I sve što sam dosad vidio, pitanja parlamentaraca, švicarskih parlamentaraca Saveznom vijeću,
uključujući gospođu Noru Kronig, što to govori, što oni žele?
Nije bilo nikakvog odgovora. Nije bilo nikakvog sadržaja, nikakvog stvarnog pojašnjenja od Saveznog vijeća.
Dakle, mi kao populacija ostajemo nesvjesni ovog sadržaja.
I zato je toliko važno održati ovaj događaj.
Pa, postoji još jedna važna stvar koju treba imati na umu, a to je da se o takvim izmjenama može glasovati samo ako
je konačna verzija glasanja dostavljena Svjetskoj zdravstvenoj skupštini najmanje četiri mjeseca unaprijed.
Dakle, glasanje bi bilo krajem svibnja, a konačna verzija krajem siječnja 2024.
Ali to nije dostupno. Sve što čujemo je: pregovaramo, pregovaramo, pregovaramo.
... Dakle, to znači da bi to bilo protiv njihovih vlastitih pravila – to je navedeno u članku 55., stavku 2. Zakona o
zdravstvenoj zaštiti – bilo bi protiv njihovih vlastitih proceduralnih pravila WHO-a ako bi
sada, krajem svibnja, željeli o tome glasovati.
Shodno tome, dr. Silvia Behrendt i njezina organizacija, Global Health Responsibility Agency, napisali su otvoreno pismo
Tedorosu, glavnom tajniku, optužujući ga upravo za to i navodeći: "Vi ste odgovorni za
osiguranje poštivanja proceduralnih pravila WHO-a."
Ne možete dopustiti da se o ovim prilagodbama glasa za nekoliko tjedana, a da nitko, nijedna država, nije imala priliku
interno razmotriti što te prilagodbe zapravo znače za nas.
I tako, ono što ovdje radimo jest, u određenoj mjeri, čitanje u proročkom prahu, jer možemo samo tumačiti ove predložene
amandmane i primijetiti da do danas švicarska pregovaračka delegacija nikada nije rekla, nikada doista rekla, da joj se ne
sviđaju ovi predloženi amandmani, apsolutno želimo zaštititi ljudska prava, želimo da se uzme u obzir načelo podjele vlasti,
apsolutno želimo ograničiti ovaj nevjerojatan element proizvoljnosti, ovu prekomjernu moć WHO-a, putem nadzornog ili
kontrolnog tijela, i iznad svega, nikada ne smijemo dopustiti da WHO sam određuje koje su informacije u
cijelom zdravstvenom sektoru točne, a koje netočne.
Još nisam čuo ovo iz usta nijednog magistrata u Švicarskoj.
Ali si to trebao reći, jer se nisi složio s tim.
I zato o tome moramo razgovarati.
Da, kriteriji procjene su na prvi pogled prilično jednostavni.
Prije svega, kao građani, moramo se zapitati: je li uopće provedena ikakva učinkovita preispitivanje? Da ili ne?
I drugo, jesu li se poštovala formalna pravila postupka SZO-a? Da ili ne?
I jer ne, kaže se da se ovo ne može staviti na glasanje. Tako je jednostavno.
Čak ni o sporazumu o pandemiji, jer su međusobno povezani.
Usko su međusobno povezani. Novi pandemijski sporazum i prilagodba zdravstvenih propisa vrlo su usko isprepleteni.
To znači da ako vam nije dopušteno glasati o jednoj stvari, onda vam nije dopušteno
glasati ni o drugoj, jer su one logički povezane.
U redu. To znači da ni pod kojim okolnostima ne smijemo bezglavo juriti u sljedeću dilemu. Nema apsolutno nikakvog razloga za to.
Ovdje moramo izvršiti veto, ukazujući našim političarima upravo na ovu točku.
I usput, u Švicarskoj imamo visoko cijenjenu i zapravo dobro funkcionirajuću demokraciju.
I to se može vidjeti u brojnim odredbama. I uglavnom to u prošlosti nije loše funkcioniralo.
I bilo bi previše tehnički objasniti sve to sada.
Ali da pojednostavimo, sve ove odredbe koje dovode do ili odgovaraju na pitanje – Možemo li mi, kao stanovništvo,
sudjelovati u stvaranju zakona? – uvijek polaze od iste točke.
Naime, u kojoj će mjeri zakon ili međunarodni sporazum na kraju utjecati na naš pravni položaj i u
kojoj će mjeri biti ograničena vlast vlade da djeluje?
A koliko je uplitanja u cjelokupnu strukturu vlasti? – Kao što je definirano našim ustavom, u arhitekturi odvajanja vlasti.
Dakle, što je veći utjecaj ove intervencije, to je veće pravo na sudjelovanje.
I to nalazimo u raznim odredbama.
Članak 164 ovdje je donekle širi, jednostavno navodeći da zakonodavstvo uvijek znači da narod treba imati
pravo glasa, barem unutar okvira dobrovoljnog referenduma.
Ključno je pitanje hoće li WHO u budućnosti moći ograničiti čak i temeljna načela našeg ustava.
I postoje temeljna načela.
Ako ste ikada završili školu u posljednjih 230 godina, to vam sigurno nije promaknulo. Zar ne?
Zatim ste primijetili da se u svim našim demokracijama nastoji spriječiti zlouporabu vlasti i proizvoljnost što
je više moguće kroz podjelu vlasti, načelo demokracije, načelo zakonitosti i zaštitu temeljnih prava.
Mi smo to ovdje u našem ustavu definirali nešto preciznije.
Svi su ovi principi jasno izloženi i utemeljeni zakonskim provedbenim odredbama.
Razdvajanje vlasti, uz opsežnu sudsku praksu o toj temi, i načelo zakonitosti zamijenili su načelo proizvoljnosti.
Ljudska prava moraju biti učinkovito zaštićena.
Ne smije biti cenzure.
Da, kantoni su u suštini autonomni.
Na svojoj razini oni samostalno upravljaju zdravstvenom politikom.
A država mora moći sama određivati svoje prioritete i ne smije joj se govoriti za koju mutaciju virusa sada
mora juriti prije nego što ponovno može koristiti svoja sredstva za škole ili vlastite bolnice.
Ukratko, ovo je svojevrsna kontrolna mreža koju mi, a osobito političari, pravnici, svi oni na odgovornim
položajima i donositelji odluka, moramo uspostaviti, naravno uz znanstvene i medicinske kontrolne mreže.
Ali ovo su objektivni kriteriji o kojima definitivno možemo raspravljati.
Dakle, i mislim, moje je načelo u svim ovim predavanjima pokazati vam da se najvažniji temeljni
kamenovi ustava nažalost mogu suspendirati (ukloniti).
I stoga vas moramo pitati, svi građani, cijenjena braćo i sestre, slažete li se uopće s prenošenjem ovlasti na tako visoku razinu,
a da nikada niste imali priliku te ovlasti ponovno povratiti.
To je, ukratko, o čemu se ovdje radi.
A obvezni referendum, to je tehnička implementacija.
Ukratko, imamo ova dva ugovora.
Za izmjenu zdravstvenih propisa dovoljan je jednostavan većinski prag jer su oni navodno čisto tehničke prirode,
dok sporazum o pandemiji zahtijeva dvotrećinsku većinu.
Govorimo o planiranom glasanju krajem svibnja, posljednjem tjednu svibnja, za otprilike pet tjedana.
A zatim bi prilagodbe Međunarodnih zdravstvenih propisa trebale automatski stupiti na snagu.
Nasuprot tome, novi sporazum zahtijeva postupak ratifikacije.
Dakle, koji je opći sadržaj?
Mogu samo ukratko objasniti opći sadržaj, ali radi se o ogromnom poslu.
Ovdje se uspostavlja prava pandemijska industrija.
To je vrlo dobro promišljeno.
Dakle, ako to pročitaš sam, razumjet ćeš.
Ovdje počinje pod naslovom, rečeno je da je najgora stvar koja nam se mogla dogoditi tijekom Covida bila to što nismo
mogli svima osigurati istu količinu cjepiva u isto vrijeme.
Raspodjela bogatstva nije bila pravedna.
Izraz 'equity' je skovan u tu svrhu.
Aequity bi trebala biti raspodjelna pravda.
I rekli su da je bilo tako loše, tako opasno, da je moglo umrijeti još mnogo milijuna ljudi, moramo
Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji dati ovlasti da odlučuje. U redu, ovo su proizvodi koji se proizvode.
Dakle, govorimo o supstancama cjepiva, dijagnostičkim agensima na bazi mRNA, bilo kakvim pandemijskim proizvodima.
Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji treba dopustiti da o svemu ovome odlučuje.
Države članice WHO-a moraju trajno dostavljati, takoreći, internetski inventar, kako bi WHO mogao
provjeriti treba li Švicarska osigurati još malo zaliha ili bi zalihe trebalo poslati u Afriku.
A Afrikanci imaju malo manje, pa im je potrebna malo veća podrška.
To je ono što je skriveno u ovom pojmu, kapital.
Onda države moraju, i to je vrlo, vrlo, stvarno, kako da to kažem, jasno prepoznatljivo u novom Zakonu
o epidemijama, one moraju trajno nadzirati okoliš.
Potencijalni patogeni mogu biti neaktivni bilo gdje: mogu biti neaktivni u ljudima, mogu biti neaktivni u
okolišu, mogu biti neaktivni u otpadnim vodama i mogu biti neaktivni u svijetu životinja.
I evo ga, nejasne odredbe u predloženoj izmjeni Zakona o epidemijama:
Savezni savjet bi trebao moći obvezati sve institucije da testiraju otpadne vode na patogene.
Naime, koristeći metodu genomskog sekvenciranja.
Dakle, nekako se spuštaš na atomsku razinu i pokušavaš primijeniti PCR test na otpadne vode – opet tumačeći listove
čaja – kako bi izmišljao dokaze o prijetnji, na temelju kojih bi Savezni vijeće potom smjelo proglasiti izvanredno stanje.
To je proizvoljnost u principu.
I to me, kao odvjetnika, naježi, jer općenito prezirem proizvoljnost, a još više kad je
riječ o temelju za vanredno zakonodavstvo.
To se ne smije dogoditi.
Dakle, to je doista psihotična obveza stalno nadzirati sve otpadne vode bez ikakvih ograničenja.
Cijela stvar plovi pod zastavom One Health.
Opće zdravlje planeta – sve je, na kraju krajeva, povezano – životinje, ljudi, okoliš, Zemlja, a to se proteže i na
klimatske promjene; klimatske promjene i razine CO2 također bi trebale biti razlog za proglašenje izvanrednog stanja.
I sve to mora biti podijeljeno – nalazi, otkriveni patogeni – u međunarodnoj bazi podataka.
Možeš to vidjeti. I sada, evo ga.
Sada je još uvijek potrebno provesti istraživanje i razvoj.
Drugim riječima, istraživanje i razvoj mogućih patogena koji postaju sve virulentniji.
Ovo je "gain-of-function". To se odnosi na umjetno pojačavanje patogena kao dio novog pandemijskog sporazuma.
Dakle, to je upravo ovdje, i kao što znamo, prema navodima raznih znanstvenika, postoje različiti pokazatelji da
Covid-19 nije pronađen u prirodi ili da ondje nije mogao nastati – Covid-19 kao patogen SARS-CoV-2.
Ukratko, zemlje se potiču da same doprinesu intenzivaciji ovih patogena.
Zatim postoji ova poznata DCX lista.
To je u osnovi najbolja pretpostavka. Drugim riječima, pretpostavka o tome koji bi patogen mogao udariti sljedeći.
Pandemijski proizvodi već se stavljaju na raspolaganje na temelju ovog patogena, a supstance za cjepivo
se isporučuju pod nazivom "Popis za hitnu uporabu".
Sve zemlje trebaju uspostaviti odobrenja u hitnim slučajevima. Odobrenja u hitnim slučajevima,
dame i gospodo, formalno do sada nisu postojala.
Još smo uvijek imali određene minimalne prepreke u svim našim zemljama u Europi i u Švicarskoj.
Ali pod pojmom hitnog odobrenja, koji postoji u SAD-u, dovoljno je da nadležno tijelo proglasi izvanredno stanje.
I tada nema potrebe za daljnjom istragom o djelotvornosti ili sigurnosti.
Apsolutno ništa, jer je hitan slučaj.
To je vojno razmišljanje iza toga.
Ukratko, ovo je ogroman gospodarski ciklus koji postoji neovisno o bilo kojem scenariju hitnosti.
A sada, uz to, imamo zdravstvene propise koji cijelu stvar dovode u oštar fokus – upravo proglašavanjem izvanrednog stanja,
javnozdravstvenih izvanrednih situacija međunarodne zabrinutosti.
Kao što sam rekao, glavni ravnatelj zdravstva može u budućnosti proglasiti ovu izvanrednu situaciju iz bilo kojeg razloga.
A naša bi očekivanja bila upravo suprotna.
Vidjeli smo da je globalna zdravstvena izvanredna situacija trajala tri godine i tri mjeseca.
Dakle, logična posljedica bila bi da se takvo neopravdano stanje nužne situacije može okončati,
da se može preispitati i tako dalje i tako dalje.
Suprotno je istina.
A onda drugi slijedi primjer.
U oba ugovora vidjet ćete riječ "infodemije" u središtu.
Infodemije su ključno sredstvo kontrole – moram zaključiti – ključno sredstvo kontrole za WHO.
Ali pogledajte, međunarodna organizacija koja ne samo u tim ugovorima, nego i posvuda na svojoj početnoj stranici – možete
googlati WHO i zatim Infodemics – posvuda, u suštini je sveprisutna, ima svoj
zaštitni znak: samo mi možemo odrediti istinu.
Dopušteno nam je reći koje su tvari učinkovite i dopušteno nam je reći koliko će trajati hitna situacija.
To je čista proizvoljnost. To je Louis XIV.
To je razdoblje prije Francuske revolucije, apsolutistička vlast.
Ovo je potpuno nespojivo s našim ustavom.
Ovo ćete pronaći i u ugovorima i na početnoj stranici.
I samo to, ta dogma da je dopušteno definirati samu istinu i provoditi ili pokretati cenzuru, već je sama po sebi
masovno kršenje temeljnog načela koje nam je potrebno u svakoj demokraciji, a to su sloboda mišljenja i sloboda informacija.
A ako oduzmete slobodu mišljenja i slobodu informacija, onda nemate slobodnu znanost, nemate
pravedan pravosudni sustav i nemate ni demokraciju.
I to se nikada ne smije dopustiti.
Pa, uglavnom sam ti htio dati pravu perspektivu.
Jer, znaš, sa svim tim ugovornim odredbama treba dva sata, a na kraju je upravo osoba
koja nije odvjetnik najvjerojatnije zbunjena.
Ali sada imate ključne kriterije mjerenja koji vam također mogu pomoći u raspravama i omogućiti vam da
kažete: Stop, prije svega moramo riješiti problem!
I drugo, moraju se poštivati vlastita pravila WHO-a.
I treće, prema vlastitim ciljevima, WHO uopće nije ovlaštena nanijeti štetu.
I četvrto, pogledajte i ostale prezentacije Philippa Krusea.
Evo daljnjih detalja.
Žao mi je što nisam sasvim uspio, i puno vam hvala.
Puno hvala, Philipp.
Uvijek vrlo informativno.