Egzistencijalne krize drže svjetsku populaciju u neizvjesnosti.
Neizbježni finansijski krah je također na usnama gotovo svih.
Mnogi su već u stanju šoka, jer je svijet već bio potresen nekoliko finansijskih kriza, kao
što su Crni petak 1929. i kriza 2008. godine.
Svaki put su ljudi gubili svoju imovinu.
A sada se kaže da je najveći i najznačajniji slom tek pred vratima.
Ogromna planina duga na kojoj sjedi gotovo sve zemlje svijeta ne obećava ništa dobro.
Ali zašto se globalne finansijske krize uopće događaju?
I zašto bi onaj koji dolazi bio najveći i najznačajniji?
Koje su tačno posljedice? Koji su uzroci?
Ko je najviše pogođen? Ko ima koristi?
Ima li ovo ikakve veze sa Velikim resetiranjem?
Koji će biti ishod? Može li se to još uvijek zaustaviti?
U ovom programu ćemo istražiti ova pitanja.
Puca gigantski dugovni balon – dio Velikog resetiranja
Uspostavljanje Federalnog rezervnog sistema (FED) u Sjedinjenim Američkim Državama 1913. godine kao privatnog
bankarskog sistema dovelo je do stvaranja bankarskog kartela koji posluje na globalnom nivou.
Monopol na stvaranje novca zakonom je predan malom broju vodećih bankara s Wall Streeta.
Daljnje širenje moći postignuto je osnivanjem BIS-a (1930) i MMF-a i Svjetske banke (1944),
od kojih su oba specijalizirane agencije UN-a.
Oni od ničega odobravaju ogromne zajmove kao fiat novac i svojim zahtjevima za otplatom dovode čitave populacije u propast.
Agenda UN-a za 2030. godinu će na kraju pokrenuti ovaj razvoj naprijed.
Zahtijeva da njene države članice potroše milijarde kako bi se nosile s globalno orkestriranim krizama.
Prema ekonomskom stručnjaku Ernstu Wolffu, ova gigantska, umjetno napuhana mjehura duga daleko je veća od zbroja svih
globalnih resursa, infrastrukture, mineralnih ležišta itd.
Stoga se nikada ne može otplatiti.
Dugo pripremano i namjerno orkestrirano pucanje ovog dužničkog balona ima za cilj najaviti
potpunu globalnu reorganizaciju, Veliki reset:
Ovo predviđa potpunu eksproprijaciju i lišavanje građana prava glasa, pa čak i njihovo ropstvo pod finansijskim oligarhima.
Veliki reset i Agenda 2030 Veliki reset je naziv koji je dat agendi Svjetskog ekonomskog foruma i
njegovim pridruženim nevladinim organizacijama, poznatim kao NVO, za preuzimanje svjetske moći.
NVO-e kontrolišu finansijski oligarhi.
Njih kontroliraju centralne banke, koje su više od 100 godina dominirale monetarnim sistemom.
Kroz svoje upravitelje imovinom, poput Black Rocka i Vanguarda, oni gomilaju ogromno bogatstvo bez potrebe da išta
rade, kao i zlato, industrijske konglomerate, plin, naftu, sirovine, zemlju i javnu infrastrukturu.
Oni korumpiraju vodeće političke, industrijske, vojne i sudske donosioce odluka širom svijeta i vežu ih za svoju sjenovitu
vladu, kao što su Bilderberg grupa, Vijeće za vanjske odnose, sastanci Svjetskog ekonomskog foruma u Davosu i drugi.
Ovaj krug koristi pokorne političare da kroz sudbonosno zakonodavstvo provede Agendu 2030 WEF-a i UN-a.
Ovo, zauzvrat, dovodi do eksproprijacije naroda kroz razorne poreze i zahtjeve za raspodjelu tereta, kao i do potpunog
porobljavanja svih naroda putem programabilnog digitalnog novca, kontrole nad hranom,
energijom i zdravljem te tehnologija nadzora.
Ko bi bio pogođen pucanjem balona duga – ko bi od toga imao koristi?
Godine 2005. došlo je do promjene zakona o stečaju u Sjedinjenim Američkim Državama.
Od tada se imovina klijenata više ne može povratiti, čak ni u slučajevima bankarske prevare.
Sva imovina se prenosi u stečajnu masu.
Međutim, ovaj amandman ne utječe na sve vjerovnike, već samo na nekolicinu povlaštenih, odnosno osiguranih vjerovnika.
Ovo su osnivačke banke FED-a i njihove podružnice, uključujući J.P. Morgan Bank.
Kada je Lehman Brothers propao 2008. godine, na primjer, samo je J.P. Morgan Bank dobio vraćenu svoju
imovinu – uprkos prevarnim finansijskim transakcijama.
Sudija u postupku je tada izričito naveo da J.P. Morgan pripada zaštićenoj grupi.
Ovo jasno pokazuje da je, iza leđa stanovništva, zakonodavstvo izmijenjeno na takav način da će klan koji
okružuje FED preživjeti svaki bankarski krah, dok će svi ostali u potpunosti izgubiti svoju imovinu.
Fiat novac – kako je nastao dugovni balon Dana 23. decembra 1913. godine Zakon o Federalnim rezervama uveo je privatni centralni
bankarski sistem poznat kao FED u Sjedinjenim Američkim Državama.
Postala je model za daljnje uspostavljanje centralnih i emisione banke širom svijeta.
FED je kartel velikih banaka koji ima monopol na stvaranje novca.
Jednostavnim računovodstvenim procedurama novac se stvara iz ničega u obliku zajmova.
Ovaj princip fiat novca, tj. stvaranje novca iz ničega, omogućava povezanim bankama da na isti način umnože novostvoreni novac.
- Međutim, kamata i kamata na kamatu nastavit će se obračunavati dok ovi zajmovi ne budu u potpunosti otplaćeni.
Zbog monopola na stvaranje novca, sredstva za ovo također se moraju pribaviti od FED-a i
njegovih podružnica u obliku sve novih zajmova.
Ovo posuđivanje novca uz kamatu i složenu kamatu stvara ogroman dugovni balon.
Rezultat: dok se obim robe u svijetu u posljednjih 30 godina samo četverostruko
povećao, novčana masa se povećala četrdesetostruko.
FED – nevjerovatno drski finansijski sistem
Od uvođenja FED-a 1913. godine, privatni bankari mogu odobravati zajmove bez rezervi ili kolaterala kao čisto
računovodstvenu transakciju i tako stvarati novac iz ničega.
Klijenti banke, s druge strane, moraju založiti svoju imovinu kao kolateral za ovaj besvrijedni kreditni novac i – dok se zajam
u potpunosti ne otplati – čak plaćati kamatu i kamatu na kamatu.
I u svakom slučaju, tj. otplatu i kamatu, stvarnom imovinom.
U slučaju SAD-a, država, a time i građani, sada moraju plaćati bankstarima milijardu dolara godišnje za ništa.
Ovom magijskom trikom s fiat novcem velike banke su uspjele prisvojiti gotovo cjelokupno nacionalno bogatstvo SAD-a.
Prije otprilike 100 godina automobilski tajkun Henry Ford je prikladno rekao: Kad bi ljudi razumjeli monetarni
sistem, imali bismo revoluciju prije sutrašnjeg jutra.
Ko su osnivači FED-a?
Paul Moritz Warburg, zajedno s Johnom D. Rockefellerom i Nelsonom Aldrichom, smatra se glavnim inicijatorom
američke Federalne rezerve (FED), koja je osnovana 1913. godine.
Warburgovi se smatraju drugom najvažnijom bankarskom porodicom na svijetu nakon Rotschildovih.
Bankarska kuća Warburg u Hamburgu osnovana je 1798. godine od strane dvojice braće, Moses-Markusa i Gersona Warburga,
otprilike u isto vrijeme kao i bankarska kuća Rothschild.
Godine 1814. Warburgovi su postali jedni od prvih poslovnih partnera Rothschilda u Londonu.
Moritz Warburg je završio svoju obuku kod Rotschildovih u Italiji i Parizu.
Njegov sin Max Warburg završio je dio svog naukovanja u New Courtu, londonskoj centrali porodice Rothschild.
Nekoliko godina kasnije, 1910. godine, Nelson Aldrich i rukovodioci banaka J.P. Morgan, Rockefeller i Kuhn &
Loeb povukli su se na deset dana na strogo tajni sastanak na otoku Jekyll, u saveznoj državi Georgia u SAD-u.
Nelson je bio visokopozicionirani političar i partner u investicionoj banci J.P. Morgan, kao i tasta
izuzetno bogatog naftnog magnata Johna D. Rockefellera Jr.
Među rukovodiocima koji su učestvovali na otoku Jekyll bili su Frank Vanderlip, predsjednik National City Bank of New York, koji
je bio povezan s porodicom Rockefeller; Henry Davison, glavni partner u kompaniji J.P. Morgan; Charles
Norton, predsjednik First National Bank of New York; i Andrew Piatt, vodeći ekonomist sa Harvarda.
Paul Moritz Warburg iz Kuhn, Loeb & Co predsjedavao je sastankom i napisao nacrt onoga što će postati poznato kao Aldrichov
plan, plan za reorganizaciju bankarskog i monetarnog sistema koji je postavio temelje za kasniji Federalni rezervni sistem.
Imanje u selu na kojem su se okupili pripadalo je čovjeku koji je tada bio smatran paukom u
mreži financijske industrije: Johnu P. Morganu.
-- Tajnost je stoga bila neophodna kako bi se uspješno pokrenio ovaj jedinstveni potez protiv američkog
naroda, demokratije i konkurentske velike finansije.
Koliko je plan bio lukavo i tajno razvijen, izmjena je jednako vješto i ciljano provučena tri godine kasnije, 23.
decembra 1913., dan prije Badnje večeri, u znatno oslabljenom Kongresu, sa 43 glasa za i 25 protiv.
Woodrow Wilson, novoizabrani predsjednik Sjedinjenih Američkih Država, istog dana je potpisao Zakon o Federalnim
rezervama, čime je osnovana centralna banka SAD-a, FED.
Pravo SAD-a na stvaranje novca i globalna moć za nadolazeći vijek preneseni su na osam porodica, uključujući
Warburg, Rockefeller i Morgan i njihove privatne banke.
Paul Moritz Warburg je postao član prvog nadzornog odbora u historiji FED-a.
Tokom Prvog svjetskog rata imenovan je za zamjenika predsjednika Odbora guvernera Federalnih rezervi.
Kao član savjetodavnog odbora, Warburg je ostao povezan sa Federalnim rezervnim sistemom SAD-a do 1926. godine.
Godine 1921. Paul Moritz Warburg je također postao osnivački član Vijeća za vanjske odnose (CFR), privatno organizirane
platforme za međunarodni utjecaj koja djeluje iza kulisa.
Održavao je položaj predsjednika CFR-a do svoje smrti 1932. godine.
Pukovnik Elisha Garrison, prijatelj američkih predsjednika Roosevelta i Wilsona, opisao je Warburga kao pokretačku
snagu iza stvaranja FED-a, ali je jasno identificirao barona Alfreda Rothschilda iz Londona kao glavnog osmišljavača.
Dinastija Rothschild je već nekoliko puta pokušala uspostaviti centralnu banku pod svojom
kontrolom u Sjedinjenim Američkim Državama.
Činjenica je da su Sjedinjene Američke Države 1910. godine praktično bile pod vlašću Engleske, a to je i danas slučaj.
Deset najvećih bankarskih holding kompanija u Sjedinjenim Američkim Državama čvrsto su u rukama određenih
bankarskih kuća, od kojih sve imaju podružnice u Londonu.
To su J.P. Morgan Company, Brown Brothers Harriman, Warburg, Kuhn Loeb i Henry Schroder.
Svi oni održavaju bliske veze s kućom Rothschild, prvenstveno putem kontrole međunarodnih novčanih tržišta
od strane Rothschilda putem manipulacije cijenom zlata.
Svaki dan se na londonskoj kancelariji N.M. Rothschild and Company određuje svjetska tržišna cijena zlata.
Kakva je priroda očeva osnivača FED-a?
Nelson W. Aldrich bio je član masona; između ostalog, bio je blagajnik Velike lože Rhode Islanda.
Američki dolar je službena valuta Sjedinjenih Američkih Država.
Jednodolarska novčanica je u opticaju u svom sadašnjem obliku od 1935. godine.
Detaljniji pogled otkriva neke zapanjujuće činjenice.
Jedan od dva natpisa na poleđini novčanice od jednog dolara glasi Novus ordo seclorum.
Ovo je latinski i znači novi poredak doba.
Iznad nje je Oko Providnosti iznad nedovršene ciglene piramide.
Zapravo, takozvano Oko Providnosti i danas ostaje središnji simbol u masonskim ložama.
Egipatska piramida od opeka je referenca na tajno društvo Iluminata.
Usput, 1935. godine, pod predsjednikom Franklinom D. Rooseveltom, piramida se pojavila na novčanici od jednog dolara.
Roosevelt je bio vrlo aktivan član masona i tokom svojih godina na funkciji predsjednika
primio je brojne masonske delegacije u Bijeloj kući.
Rimski broj MDCCLXXVI na donjem stepeniku nedovršene piramide na novčanici od jednog dolara označava godinu 1776.
Međutim, ne odaje počast godini američke Deklaracije o nezavisnosti, već osnivanju masonskog reda Iluminata
od strane Adama Weishaupta u Ingolstadtu 1776. godine.
Simbol tajnog društva je sova Minerve.
Zanimljivo je da na prednjoj strani novčanice od jednog dolara, u desnom uglu iza broja JEDAN, viri sićušna bijela sova.
Manipulativna priroda masonerije postala je očigledna ubrzo nakon njenog osnivanja.
Tokom Prvog svjetskog rata, FED je podržao velike banke u odobravanju kredita raznim ratujućim nacijama.
Na taj način su postali trajno ovisni o američkim visokim finansijama, što ih je
učinilo pravim pobjednikom Prvog svjetskog rata.
Tokom Drugog svjetskog rata, američki dolar je proglašen globalnom rezervnom valutom.
Ovo je dalo FED-u prevlast nad svim centralnim bankama, čineći ga pravim pobjednikom Drugog svjetskog rata.
FED osnovan putem veza s politikom
Od pamtivijeka su se ljudi ženili radi gomilanja bogatstva i moći – kao što je bio slučaj kada se John D. Rockefeller Jr., jedini
sin Johna D. Rockefellera starijeg i najbogatiji čovjek u Americi, oženio Abby Aldrich, jedinom
kćerkom Nelsona Aldricha, u jesen 1901. godine.
Bio je vođa republikanske većine u američkom Senatu, bez čije saglasnosti nijedan savezni zakon ne bi mogao biti usvojen.
Bio je toliko moćan da ga je štampa nazvala generalnim direktorom nacije.
Ovaj brak, strateški savršena fuzija novca i politike, postavio je politički temelj za
zakonsko osnivanje Federalne rezerve 1913. godine.
Šta FED ima s potonućem Titanica?
J. P. Morgan, glavni suosnivač i glavni um FED-a, bio je vlasnik White Star Line, flote
brodova, a time i kasnije i Titanica, od 1902. godine.
Bilo da se radilo o željezničkoj mreži, struji, uglju ili telegrafu, on je imao prst u svemu.
Jedine stvari do kojih nije imao pristup bile su Carnegiejev čelik i Rockefellerova nafta.
Bio je tako moćan jer je bio jedini Amerikanac koji je uživao povjerenje finansijera u Londonu, Parizu i Berlinu.
Morgan & Company, sa sjedištem na adresi 23 Wall Street, bila je ključna za industrijsku revoluciju
u Sjedinjenim Američkim Državama oko 1900. godine.
Bio je zajmodavac, dioničar i – u to vrijeme – neslužbena centralna banka Sjedinjenih Američkih Država.
J. P. Morgan je pripadao krugu kriminalnih banaka koje su željele uspostaviti Federalni
rezervni sistem (FED) u Sjedinjenim Američkim Državama.
Na prvom putovanju njegovog luksuznog parobroda Titanic bili su vrlo utjecajni i bogati pojedinci poput Benjamina
Guggenheima, Isidora Strausa i drugih industrijalaca i bankara, ali iznad svega Johna Jacob Astora.
U to vrijeme bio je jedan od najbogatijih ljudi na svijetu.
Ova utjecajna grupa željela je spriječiti osnivanje FED-a i time osujetiti dugoročne
globalne strateške planove financijskih oligarha.
Astor i njegov krug stoga bi trebali biti diskretno eliminisani.
Kada je J.P. Morgan namjerno potopio Titanik, posada Titanika je silom spriječila Astore i njihove saveznike da se spase.
Njenom smrću 1912. godine otpor uspostavljanju FED-a namjernim potapanjem Titanica je prestao.
J.P. Morgan je u posljednjem trenutku otkazao svoje učešće na putovanju i, proročanski, nije se ukrcao na Titanik.
Put izlaska iz potpunog zaduženja nacija:
Kreditni dugovi od fiat novca otpisani oslobađanjem duga
Prema finansijskom insajderu Davidu Webbu, nadolazeći finansijski slom je poput igre Monopoly, u kojoj svi komadi na ploči
i sav novac bivaju vraćeni banci od strane glavnih oligarha.
A onda ti vrhovni gospodari kažu: Pokrenimo novu igru.
Polazimo od pretpostavke da mi imamo sve, a vi ništa.
Pa, da li biste željeli posuditi nešto od nas?
Ali ne mora doći do toga za nacije koje se trenutno utapaju u dugovima.
Jer postoji izlaz.
Narativ vodećih finansijskih oligarha da se sve mora vratiti banci mora biti zamijenjen novim globalnim konsenzusom nacija,
naime: sada slijedi globalno smanjenje duga za sve nacije koje su nasjele na kredit u obliku fiat novca stvorenog iz ničega.
Drugim riječima, oprost duga za sve države koje su bile potlačene, opljačkane i efektivno eksproprirane od strane MMF-a, Svjetske
banke i centralnih banaka, te povrat svih oduzetih resursa.
Baš kao što su krediti stvoreni iz ničega, tako i dugovi po tim kreditima moraju nestati u zrak.
Zaključak
Globalna finansijska oligarhija je jednako zastrašujuća kao vladavina terora Čarobnjaka iz Oza.
Drugim riječima, on se pompozno i prijeteće nadima i ulijeva strah i teror u srca ljudi, ali
– ako pogledate iza zavjese – tamo nema ničega.
Umiješanost u slobodno zidarstvo, potonuće Titanica, drski finansijski sistem itd., pokazuju da
finansijski oligarhi djeluju po principu obmane i prevare.
Ono opstaje isključivo na učešću lakovjernih i pohlepnih za profitom.
Bez ovoga, vladavina terora globalne finansijske oligarhije će se srušiti kao kuća od karata.
Stoga su izlaganje i širenje, kao i izgradnja mreža i građanska neposlušnost u znak solidarnosti, efikasni načini za izlazak.