Egzistencijalne krize drže svjetsku populaciju u neizvjesnosti.
Neizbježni financijski slom također je na usnama gotovo svih.
Mnogi su već u stanju šoka, jer je svijet već bio potresen nekoliko financijskih
slomova, kao što su Crni petak 1929. i slom 2008.
Svaki put su ljudi gubili svoje stvari.
A sada se kaže da je najveći i najposljedičniji slom tek pred vratima.
Ogromna planina duga na kojoj sjedi gotovo sve zemlje svijeta ne obećava ništa dobro.
Ali zašto se globalne financijske krize uopće događaju?
I zašto bi dolazeći bio najveći i najznačajniji?
Koje su točno posljedice? Koji su uzroci?
Tko je najviše pogođen? Tko ima koristi?
Ima li ovo ikakve veze s Velikim resetiranjem?
Koji će biti ishod? Može li se to još uvijek zaustaviti?
U ovom programu istražit ćemo ova pitanja.
Puca gigantski mjehur duga – dio Velikog resetiranja
Uspostava Federalnog rezervnog sustava (FED) u Sjedinjenim Američkim Državama 1913. godine kao privatnog
bankarskog sustava dovela je do stvaranja bankarskog kartela koji posluje na globalnoj razini.
Monopol na stvaranje novca zakonom je predan malom broju vodećih bankara s Wall Streeta.
Daljnje širenje moći postignuto je osnivanjem BIS-a (1930.) te MMF-a i Svjetske banke
(1944.), koje su obje specijalizirane agencije UN-a.
Oni iz ničega odobravaju goleme zajmove kao fiat novac i svojim zahtjevima za otplatom dovode čitavo stanovništvo u propast.
Agenda UN-a za 2030. godinu na kraju će pokrenuti ovaj razvoj naprijed.
Zahtijeva da njezine države članice potroše milijarde kako bi se nosile s globalno orkestriranim krizama.
Prema ekonomskom stručnjaku Ernstu Wolffu, ova golema, umjetno napuhana mjehurića duga daleko nadmašuje zbroj svih
globalnih resursa, infrastrukture, mineralnih resursa itd.
Stoga se nikada ne može otplatiti.
Dugo pripremano i namjerno orkestrirano pucanje ovog mjehura duga ima za cilj najaviti
potpunu globalnu reorganizaciju, Veliki reset:
Ovo predviđa potpunu eksproprijaciju i lišavanje prava, pa čak i porobljavanje građana pod financijskim oligarhima.
Veliki reset i Agenda 2030 Veliki reset je naziv za agendu Svjetskog ekonomskog foruma (WEF) i njegovih povezanih nevladinih
organizacija, poznatih kao NVO, za preuzimanje svjetske moći.
NVO-e kontroliraju financijski oligarhi.
Njih kontroliraju središnje banke, koje su više od 100 godina dominirale monetarnim sustavom.
Kroz svoje upravitelje imovinom, poput Black Rocka i Vanguarda, oni gomilaju ogromno bogatstvo bez da išta doprinose
zauzvrat, kao i zlato, industrijske konglomerate, plin, naftu, sirovine, zemlju i javnu infrastrukturu.
Korumpiraju vodeće političke, industrijske, vojne i sudske donositelje odluka diljem svijeta i vežu ih za svoju
sjenovitu vladu, poput Bilderberg grupe, Vijeća za vanjske odnose, sastanaka Svjetskog ekonomskog foruma u Davosu i drugih.
Ovaj krug koristi pokorne političare za provođenje Agende 2030 WEF-a i UN-a putem sudbonosnog zakonodavstva.
Ovo, zauzvrat, dovodi do eksproprijacije naroda kroz razorne poreze i zahtjeve za raspodjelu tereta, kao i do potpunog
porobljavanja svih naroda putem programabilnog digitalnog novca, kontrole nad hranom,
energijom i zdravljem te tehnologija nadzora.
Tko bi bio pogođen pucanjem mjehura duga – tko bi od toga imao koristi?
Godine 2005. došlo je do promjene u zakonu o stečaju u Sjedinjenim Američkim Državama.
Od tada se imovina klijenata više ne može vratiti, čak ni u slučajevima bankovne prijevare.
Sva imovina se prenosi u stečajnu masu.
Međutim, ovaj amandman ne utječe na sve vjerovnike, već samo na nekolicinu povlaštenih, odnosno osiguranih vjerovnika.
Ovo su osnivačke banke FED-a i njihove podružnice, uključujući J.P. Morgan Bank.
Kada je Lehman Brothers propao 2008. godine, na primjer, samo je J.P. Morgan Bank dobio povrat svoje
imovine – unatoč prijevarnim financijskim transakcijama.
Sudac u postupku je tada izričito izjavio da J.P. Morgan pripada zaštićenoj skupini.
Ovo jasno pokazuje da je, iza leđa stanovništva, zakonodavstvo izmijenjeno na način da će klan koji okružuje
FED preživjeti svaki bankarski krah, dok će svi ostali u potpunosti izgubiti svoju imovinu.
Fiat novac – kako je nastao mjehur duga Dana 23. prosinca 1913. Zakon o Federalnim rezervama uveo je privatni sustav središnjih
banaka poznat kao FED u Sjedinjenim Američkim Državama.
Postala je model za daljnje uspostavljanje središnjih i emisijskih banaka diljem svijeta.
FED je kartel velikih banaka koji ima monopol na stvaranje novca.
Jednostavnim računovodstvenim postupcima novac se stvara iz ničega u obliku zajmova.
Ovaj princip fiat novca, tj. stvaranje novca iz ničega, omogućuje povezanim bankama da na isti način umnože novostvoreni novac.
- Međutim, kamata i kamata na kamatu nastavit će se obračunavati sve dok ovi zračni zajmovi ne budu u potpunosti otplaćeni.
Zbog monopola na stvaranje novca, sredstva za to također se moraju pribaviti od FED-a i
njegovih podružnica u obliku sve novih zajmova.
Ovo posuđivanje novca uz kamatu i složenu kamatu stvara golemu mjehuru duga.
Rezultat: dok se obujam robe u svijetu u posljednjih 30 godina samo četverostruko povećao,
novčana masa se povećala četrdeseterostruko.
FED – nevjerojatno drski financijski sustav
Od uvođenja FED-a 1913. godine privatni bankari mogu odobravati zajmove bez rezervi ili kolaterala kao čisto
računovodstvenu transakciju i tako stvarati novac iz ničega.
Klijenti banke, s druge strane, moraju založiti svoju imovinu kao kolateral za ovaj beskorisni kreditni novac i – dok se zajam
u cijelosti ne otplati – čak plaćati kamatu i kamatu na kamatu.
I u svakom slučaju, tj. otplati i kamati, stvarna imovina.
U slučaju SAD-a, država, a time i građani, sada moraju plaćati bankstarima milijardu dolara godišnje za ništa.
Ovom iluzijom s fiat novcem glavne su banke uspjele akumulirati gotovo cjelokupno američko nacionalno bogatstvo.
Prije otprilike 100 godina automobilski tajkun Henry Ford je primjereno rekao: Kad bi ljudi razumjeli monetarni
sustav, imali bismo revoluciju prije sutrašnjeg jutra.
Tko su osnivači FED-a?
Paul Moritz Warburg, zajedno s Johnom D. Rockefellerom i Nelsonom Aldrichem, smatra se glavnim inicijatorom
američke Federalne rezerve (FED), koja je osnovana 1913. godine.
Warburgovi se smatraju drugom najvažnijom bankarskom obitelji na svijetu nakon Rotschildovih.
Bankarska kuća Warburg u Hamburgu osnovana je 1798. godine od strane dvojice braće, Moses-Marcusa i Gersona Warburga,
otprilike u isto vrijeme kao i bankarska kuća Rothschild.
Godine 1814. Warburgovi su postali jedni od prvih poslovnih partnera Rothschilda u Londonu.
Moritz Warburg je završio svoju obuku kod Rotschildovih u Italiji i Parizu.
Njegov sin Max Warburg završio je dio svog naukovanja u New Courtu, londonskom sjedištu obitelji Rothschild.
Nekoliko godina kasnije, 1910. godine, Nelson Aldrich i izvršni direktori banaka J.P. Morgan, Rockefeller i Kuhn &
Loeb povukli su se na deset dana na strogo tajni sastanak na otoku Jekyll u saveznoj državi Georgia u SAD-u.
Nelson je bio visokopozicionirani političar i partner u investicijskoj banci J.P. Morgan, kao i punac
izuzetno bogatog naftnog magnata Johna D. Rockefellera Jr.
Među izvršnim dužnosnicima koji su sudjelovali na otoku Jekyll bili su Frank Vanderlip, predsjednik National City Bank of New
York, povezan s obitelji Rockefeller; Henry Davison, glavni partner tvrtke J.P. Morgan Company; Charles
Norton, predsjednik First National Bank of New York; i Andrew Piatt, vodeći ekonomist s Harvarda.
Paul Moritz Warburg iz Kuhn, Loeb & Co predsjedao je sastankom i napisao nacrt onoga što će postati poznato kao Aldrichov
plan, plan za reorganizaciju bankarskog i monetarnog sustava koji je postavio temelje za kasniji sustav Federalnih rezervi.
Seosko imanje na kojem su se okupili pripadalo je čovjeku koji je tada bio smatran paukom u
mreži financijske industrije: Johnu P. Morganu.
-- Tajnost je stoga bila nužna kako bi se uspješno pokrenio ovaj jedinstveni potez protiv američkog
naroda, demokracije i konkurentske velike financije.
Koliko je lukavo i tajno plan razvijen, toliko je vješto i ciljano amandman na zakon provučen tri godine
kasnije, 23. prosinca 1913., dan prije Badnje večeri, u teško oslabljenom Kongresu s 43 glasa za i 25 protiv.
Woodrow Wilson, novoizabrani predsjednik Sjedinjenih Američkih Država, potpisao je Zakon o Federalnim rezervama
istog dana, čime je uspostavio američku središnju banku, FED.
Pravo SAD-a na stvaranje novca i globalna moć za nadolazeći stoljeće preneseni su na osam obitelji, uključujući
Warburg, Rockefeller i Morgan te njihove privatne banke.
Paul Moritz Warburg postao je član prvog nadzornog odbora u povijesti FED-a.
Tijekom Prvog svjetskog rata imenovan je zamjenikom predsjednika Odbora guvernera Federalnih rezervi.
Kao član savjetodavnog odbora, Warburg je ostao povezan s američkom Federalnim rezervama do 1926. godine.
Godine 1921. Paul Moritz Warburg također je postao jedan od osnivača Vijeća za vanjske odnose (CFR), privatno organizirane
platforme za međunarodni utjecaj koja djeluje iza kulisa.
Obnašao je dužnost predsjednika CFR-a do svoje smrti 1932. godine.
Pukovnik Elisha Garrison, prijatelj američkih predsjednika Roosevelta i Wilsona, opisao je Warburga kao pokretačku
snagu iza stvaranja FED-a, ali je jasno identificirao baruna Alfreda Rothschilda iz Londona kao glavnog idejnog tvorca.
Dinastija Rothschild već je nekoliko puta pokušala uspostaviti centralnu banku pod svojom
kontrolom u Sjedinjenim Američkim Državama.
Činjenica je da su Sjedinjene Države 1910. godine praktički bile pod vlašću Engleske, a to je i danas slučaj.
Deset najvećih bankarskih holdinga u Sjedinjenim Američkim Državama čvrsto su u rukama određenih
bankarskih kuća, od kojih sve imaju podružnice u Londonu.
To su J.P. Morgan Company, Brown Brothers Harriman, Warburg, Kuhn Loeb i Henry Schroder.
Svi oni održavaju bliske veze s kućom Rothschild, prvenstveno kroz kontrolu međunarodnih novčanih tržišta
od strane Rothschilda putem manipulacije cijenom zlata.
Svaki dan se na londonskoj poslovnici N.M. Rothschild and Company određuje svjetska tržišna cijena zlata.
Kakva je priroda očeva osnivača FED-a?
Nelson W. Aldrich bio je član slobodnih zidara; između ostalog, bio je rizničar Velike lože Rhode Islanda.
Američki dolar je službena valuta Sjedinjenih Američkih Država.
Jednodolarska novčanica je u optjecaju u svom sadašnjem obliku od 1935. godine.
Pobliži pogled otkriva neke zapanjujuće činjenice.
Jedan od dva natpisa na poleđini novčanice od jednog dolara glasi Novus ordo seclorum.
Ovo je latinski i znači novi poredak doba.
Iznad nje je Oko Providnosti iznad nedovršene ciglene piramide.
Zapravo, takozvano Oko Providnosti i danas ostaje središnji simbol u masonskim ložama.
Egipatska ciglena piramida je referenca na tajno društvo Iluminata.
Usput, 1935. godine, za vrijeme predsjednika Franklina D. Roosevelta, piramida se pojavila na novčanici od jednog dolara.
Roosevelt je bio vrlo aktivan član slobodnih zidara i tijekom svojih godina na dužnosti predsjednika
primio je brojne masonske delegacije u Bijeloj kući.
Rimski broj MDCCLXXVI na donjem stupnju nedovršene piramide na novčanici od jednog dolara označava godinu 1776.
Međutim, ne odaje počast godini američke Deklaracije o neovisnosti, nego osnivanju masonskog reda
Iluminata koje je 1776. u Ingolstadtu osnovao Adam Weishaupt.
Simbol tajnog društva je sova Minerve.
Zanimljivo je da na prednjoj strani novčanice od jednog dolara, u desnom kutu iza broja jedan, viri sićušna bijela sova.
Manipulativna priroda slobodnog zidarstva postala je očita ubrzo nakon njegovog osnutka.
Tijekom Prvog svjetskog rata FED je podržao velike banke u odobravanju kredita raznim ratujućim državama.
Na taj su način postali trajno ovisni o američkim visokim financijama, što ih je
učinilo pravim pobjednikom Prvog svjetskog rata.
Tijekom Drugog svjetskog rata američki dolar je proglašen globalnom rezervnom valutom.
To je dalo FED-u nadmoć nad svim središnjim bankama, čineći ga pravim pobjednikom Drugog svjetskog rata.
FED osnovan putem veza s politikom
Od pamtivijeka su se ljudi ženili radi gomilanja bogatstva i moći – kao što je bio slučaj kad se John D. Rockefeller Jr., jedini
sin Johna D. Rockefellera starijeg i najbogatiji čovjek u Americi, oženio Abby Aldrich,
jedinom kćeri Nelsona Aldricha, u jesen 1901. godine.
Bio je vođa republikanske većine u američkom Senatu, bez čije suglasnosti nijedan savezni zakon ne bi mogao biti usvojen.
Bio je toliko moćan da su ga mediji nazivali glavnim upraviteljem nacije.
Ovaj brak, strateški savršena fuzija novca i politike, postavio je politički temelj za zakonsko
uspostavljanje Federalne rezerve 1913. godine.
Što FED ima s potonućem Titanica?
J. P. Morgan, glavni suosnivač i glavni um FED-a, od 1902. godine bio je vlasnik White Star
Line, pomorske flote, a time i kasnije Titanica.
Bilo da se radilo o željezničkoj mreži, električnoj energiji, ugljenu ili telegrafu, on je imao prst u svemu.
Jedine stvari kojima nije imao pristup bile su Carnegiejev čelik i Rockefellerova nafta.
Bio je toliko moćan jer je bio jedini Amerikanac koji je uživao povjerenje financijera u Londonu, Parizu i Berlinu.
Morgan & Company, sa sjedištem na adresi 23 Wall Street, bila je ključna za industrijsku revoluciju
u Sjedinjenim Američkim Državama oko 1900. godine.
Bio je zajmodavac, dioničar i – u to vrijeme – neslužbena središnja banka Sjedinjenih Američkih Država.
J. P. Morgan pripadao je krugu kriminalnih banaka koje su željele uspostaviti Federalni
rezervni sustav (FED) u Sjedinjenim Američkim Državama.
Na prvom putovanju njegovog luksuznog parobroda Titanic bili su vrlo utjecajni i bogati pojedinci poput Benjamina
Guggenheima, Isidora Strausa i drugih industrijalaca i bankara, ali prije svega Johna Jacob Astora.
U to je vrijeme bio jedan od najbogatijih ljudi na svijetu.
Ova utjecajna skupina željela je spriječiti osnivanje FED-a i time osujetiti dugoročne
globalne strateške planove financijskih oligarha.
Astor i njegov krug stoga bi trebali biti diskretno uklonjeni.
Kada je J.P. Morgan namjerno potopio Titanik, posada Titanika nasilno je spriječila Astore i njihove saveznike da se spase.
Njenošću smrti 1912. godine otpor uspostavi FED-a namjernim potapanjem Titanica prestao je.
J.P. Morgan je u zadnji čas otkazao svoje sudjelovanje na putovanju i, proročki, nije se ukrcao na Titanik.
Put izlaska iz potpunog zaduženja naroda:
Kreditni dugovi u fiat novcu otpisani oslobađanjem duga
Prema financijskom insajderu Davidu Webbu, nadolazeći financijski slom je poput igre Monopoly, u kojoj glavni
oligarhi vraćaju sve figure na ploči i sav novac banci.
A onda ti vrhovni gospodari kažu: Počnimo novu igru.
Polazimo od pretpostavke da mi imamo sve, a vi nemate ništa.
Pa, biste li željeli nešto posuditi od nas?
Ali ne mora doći do toga za zemlje koje se trenutno utapaju u dugovima.
Jer postoji izlaz.
Narativ najmoćnijih financijskih oligarha da se sve mora vratiti banci mora biti zamijenjen novim globalnim konsenzusom naroda,
naime: sada slijedi globalno smanjenje duga za sve zemlje koje su nasjele na kredit u obliku fiat novca stvorenog iz ničega.
Drugim riječima, oprost duga za sve države koje su bile potlačene, opljačkane i praktički eksproprirane od strane MMF-a, Svjetske
banke i središnjih banaka, te povrat svih zaplijenjenih resursa.
Jer kao što su zajmovi stvoreni iz ničega, tako i dugovi po zajmovima moraju nestati natrag u ništavilo.
Zaključak
Globalna financijska oligarhija je jednako zastrašujuća kao i vladavina terora Čarobnjaka iz Oza.
Drugim riječima, on se pompozno i prijeteće nadima, ulijevajući strah i teror u srca ljudi, ali
– ako pogledate iza zavjese – tamo nema ničega.
Umiješanost u slobodno zidarstvo, potonuće Titanica, drski financijski sustav itd. pokazuju da
financijski oligarhi djeluju po načelu obmane i prijevare.
Opstaje isključivo na sudjelovanju lakovjernih i pohlepnih za profitom.
Bez ovoga sljedećeg, vladavina terora globalne financijske oligarhije će se srušiti kao kuća od karata.
Stoga su izlaganje i širenje, kao i izgradnja mreža i građanska neposlušnost u solidarnosti, učinkoviti načini izlaska.