A világ lakosságát egzisztenciális válságok tartják lázban.
A közelgő pénzügyi összeomlás is szinte mindenki ajkán van.
Sokan már most is sokkos állapotban vannak, hiszen a világot már több pénzügyi összeomlás is megrázta, mint
például az 1929-es fekete péntek vagy a 2008-as összeomlás.
Az emberek minden alkalommal elvesztették a holmijukat.
És most a minden bizonnyal legnagyobb és legsúlyosabb összeomlás következik be.
Az a gigantikus adóssághegy, amelyen a világ szinte valamennyi országa ül, nem sok jót ígér.
De miért vannak egyáltalán globális pénzügyi összeomlások?
És miért a következő legyen a legnagyobb és legsúlyosabb?
Pontosan mik a következmények? Mik az okok?
Ki a leginkább érintett? Kinek van haszna?
Van ennek bármi köze a Nagy Újraindításhoz?
Mi lesz az eredménye? Meg lehet még állítani?
Ebben a programban ezeket a kérdéseket vizsgáljuk meg.
Egy gigantikus adósságbuborék kipukkad - a Nagy Újraindítás része
A Federal Reserve System FED 1913-as megalapítása az USA-ban, mint magánbankrendszer, egy
globálisan működő bankkartell létrehozásához vezetett.
A pénzteremtés monopóliuma törvény által néhány vezető Wall Street-i bankár kezébe került.
A BIS (1930), valamint az IMF és a Világbank (1944) - mindkettő az ENSZ különleges szervezete -
létrehozása biztosította a hatalom további kiterjesztését.
Fiat-pénzként gigantikus hiteleket nyújtanak a semmiből, és visszafizetési
követeléseikkel egész nemzeteket kergetnek a tönk szélére.
Az ENSZ 2030-ig szóló menetrendjének segítségével ez a fejlődés végre előrehalad.
A tagállamoknak milliárdokat kell költeniük a globálisan megrendezett válságok kezelésére.
Ernst Wolff gazdasági szakértő szerint ez a gigantikus, mesterségesen felfújt adósságbuborék sokkal
nagyobb, mint a globális erőforrások, infrastruktúra, természeti erőforrások stb. összege.
Ezért azt soha nem lehet törölni.
Az adósságbuborék kipukkanása, amelyet már régóta előkészítettek és szándékosan megterveztek, egy teljes globális
átszervezést, a Nagy Újraszervezést hivatott előjelezni:
Ez a polgárok teljes kisajátítását és jogfosztását, sőt rabszolgasorba taszítását
irányozza elő a pénzügyi oligarchák alatt.
A Nagy Újraindítás és a 2030-as menetrend A Nagy Újraindítás a WEF és a hozzá kapcsolódó nem kormányzati szervezetek, az úgynevezett
NGO-k világhatalom átvételére irányuló menetrendjének neve.
A nem kormányzati szervezeteket pénzügyi oligarchák irányítják.
Ezeket a központi bankok ellenőrzik, amelyek több mint 100 éve uralják a monetáris rendszert.
Vagyonkezelőik, például a Black Rock és a Vanguard révén gigantikus vagyonokat halmoznak fel,
valamint aranyat, ipari csoportokat, gázt, olajat, nyersanyagokat, földet és közinfrastruktúrát.
Megrontják a világ vezető politikai, ipari, katonai és igazságügyi döntéshozóit, és az árnyékkormányaikhoz
kötik őket, mint például a Bilderberg Csoport, a Külkapcsolatok Tanácsa, a davosi WEF találkozók és mások.
Ez a kör a WEF és az ENSZ 2030-as menetrendjét a sorsot meghatározó törvényeken keresztül,
engedelmes politikusokon keresztül hajtja végre.
Ezek viszont a népek kisajátításához vezetnek a romboló adók és tehermegosztási követelések révén, valamint az összes nép teljes
rabszolgasorba taszításához a programozható digitális pénz, az élelmiszer, az energia és az egészségügy feletti
ellenőrzés, valamint a megfigyelési technológiák révén.
Kit érintene az adósságbuborék kipukkanása - ki járna jól?
2005-ben az Egyesült Államokban megváltozott a csődtörvény.
Azóta az ügyfelek vagyona nem követelhető vissza, még banki csalás esetén sem.
Minden vagyontárgy a csődvagyonba kerül.
Ez a jogszabályváltozás azonban nem érinti az összes hitelezőt, nevezetesen nem a
néhány kiváltságos, azaz a biztosított hitelezőt.
Ezek a Fed alapító bankjai és azok mellékágai, köztük a J.P.Morgan Bank.
Amikor például a Lehman Brothers 2008-ban összeomlott, csak a J.P.Morgan Bank kapta vissza a
vagyonát - a csalárd pénzügyi tranzakciók ellenére.
Az akkori eljárásban eljáró bíró kifejezetten kijelentette, hogy a J.P. Morgan a védett csoport része.
Ez világossá teszi, hogy a lakosság háta mögött a jogszabályokat úgy változtatták meg, hogy a Fed körüli klán túléljen bármilyen
bankösszeomlást, míg mindenki más elveszíti minden vagyonát.
Fiatpénz - hogyan jött létre az adósságbuborék 1913. december 23-án a Federal Reserve Act
bevezette az USA-ban a FED magánközponti bankrendszert.
Ez lett a modell a központi bankok és a kibocsátó központi bankok további létrehozásához világszerte.
A FED a nagybankok kartellje, amely monopóliummal rendelkezik a pénzteremtés terén.
A pénzt a semmiből hozzák létre hitel formájában, egyszerű számviteli tranzakciók révén.
Ez a fiat money elv, azaz a pénzteremtés a semmiből, lehetővé teszi a kapcsolt bankok számára, hogy az
újonnan létrehozott pénzt ugyanígy megsokszorozzák.
- Azonban kamat és kamatos kamat is felszámításra kerül mindaddig, amíg ezeket a
légikölcsönöket teljes egészében vissza nem fizetik.
A pénzteremtési monopólium miatt az ehhez szükséges pénzt is a FED-től és annak mellékágaitól
kell beszerezni, újabb és újabb hitelek formájában.
Ez a kamatos és kamatos kamatozású pénzkölcsönzés gigantikus adósságbuborékot hoz létre.
Az eredmény: miközben a világ árumennyisége az elmúlt 30 évben csak megnégyszereződött, a pénz mennyisége negyvenszeresére nőtt.
A FED - a hihetetlenül pimasz pénzügyi rendszer
A FED 1913-as bevezetése óta a magánbankárok a törvény szerint képesek voltak tartalékok és biztosítékok
nélkül, tisztán számviteli tranzakcióként kölcsönt nyújtani, és így a semmiből pénzt teremteni.
A bankok ügyfeleinek viszont a vagyontárgyaikat kell letétbe helyezniük az értéktelen hitelpénz
fedezeteként, és - a hitel teljes visszafizetéséig - még kamatot és kamatos kamatot is kell fizetniük.
És minden esetben, azaz a törlesztés és a kamatok, valós eszközökkel.
Az USA esetében most évi 1 billió dollárt kell fizetnie a bankároknak a semmiért az államnak és így a polgároknak.
Ezzel a fiat-pénzzel való trükközéssel a nagybankok gyakorlatilag az USA teljes nemzeti vagyonát el tudták foglalni.
Henry Ford, az autóipari mágnás mintegy 100 évvel ezelőtt jól mondta ezt: Ha az emberek megértenék a
monetáris rendszert, még holnap reggelre forradalom lenne.
Kik voltak a FED alapító atyái?
Paul Moritz Warburgot John D. Rockefellerrel és Nelson Aldrichkal együtt az 1913-ban alapított amerikai
központi bank, a FED fő kezdeményezőjének tekintik.
A Warburgok a Rothschildok után a világ második legfontosabb bankárcsaládjának számítanak.
A Bankhaus Warburgot 1798-ban alapította Hamburgban a két testvér, Moses-Marcus és Gerson Warburg,
nagyjából egy időben a Rothschildok bankjával.
1814-ben a Warburgok londoni Rothschild egyik első üzleti partnere lett.
Moritz Warburg a Rothschildoknál végezte képzését Olaszországban és Párizsban.
Fia, Max Warburg a tanulóévek egy részét a New Courtban, a Rothschildok londoni központjában töltötte.
Néhány évvel később, 1910-ben Nelson Aldrich és a J.P. Morgan, Rockefeller és Kuhn&Loeb bankvezetői tíz napra
visszavonultak egy szigorúan titkos találkozóra az amerikai Georgia államban található Jekyll Islandre.
Nelson magas rangú politikus volt, ugyanakkor a J.P. Morgan befektetési bank partnere, valamint a
gazdag olajmágnás, John D. Rockefeller Jr. apósa.
-- A Jekyll-szigetre látogató vezetők között volt Frank Vanderlip, a New York-i National City Bank elnöke, aki kapcsolatban állt
Rockefellerékkel; Henry Davison, a J.P. Morgan Company vezető partnere; Charles Norton, a First National Bank of New York
elnöke; és Andrew Piatt, a Harvard egyik vezető közgazdásza.
Paul Moritz Warburg a Kuhn, Loeb & Co-tól elnökölt a találkozón, és megírta az Aldrich-tervként ismertté vált terv
vázlatát, amely a bank- és monetáris rendszer átszervezésének terve, a későbbi Federal Reserve System alapköve volt.
A vidéki birtok, ahol összejöttek, ahhoz az emberhez tartozott, akit akkoriban póknak
tekintettek a pénzügyi ipar hálójában: John P. Morganhez.
-- A titoktartás tehát szükséges volt ahhoz, hogy sikeresen kezdeményezzék ezt az egyedülálló lépést az
amerikai nép, a demokrácia és a nagy pénzvilág ellen.
Amilyen ravaszul és titokban dolgozták ki a tervet, a törvénymódosítást három évvel később, 1913. december
23-án, egy nappal szenteste előtt, a megtizedelt kongresszus 43 szavazattal 25 ellenében át is intette.
Woodrow Wilson, az USA újonnan megválasztott elnöke ugyanazon a napon írta alá a Federal Reserve Actet, és
ezzel létrehozta az amerikai központi bankot, a Fed-et.
Az Egyesült Államok pénzteremtési és világhatalmi jogát a következő évszázadra nyolc családra, köztük a Warburgra,
Rockefellerre és Morganre, valamint magánbankjaikra ruházták át.
Paul Moritz Warburg a FED történetének első felügyelőbizottsági tagja lett.
Az első világháború idején a Szövetségi Tartalékbank Felügyelőbizottságának elnökhelyettesévé nevezték ki.
A tanácsadói stáb tagjaként Warburg 1926-ig kapcsolatban maradt az amerikai központi bankkal.
1921-ben Paul Moritz Warburg lett az alapító elnöke a Külkapcsolatok Tanácsának (Council on Foreign
Relations, CFR) is, amely a háttérben működő, nemzetközi befolyásolási műveletek magánszervezetű platformja volt.
A CFR igazgatósági tagságát 1932-ben bekövetkezett haláláig töltötte be.
Elisha Garrison ezredes, Roosevelt és Wilson amerikai elnökök barátja, Warburgot a Fed létrehozása mögött álló
hajtóerőként jellemezte, de egyértelműen a londoni báró Alfred Rothschildot jelölte meg az ötletgazdaként.
A Rothschild-dinasztia már többször is az irányítása alatt álló központi bankot akart létrehozni az Egyesült Államokban.
Tény, hogy az Egyesült Államokat 1910-ben gyakorlatilag Angliából irányították, és ez ma is így van.
Az Egyesült Államok tíz legnagyobb bankholding társasága szilárdan bizonyos bankok kezében van,
amelyek mindegyike rendelkezik fiókkal Londonban.
Ezek a J.P. Morgan Company, Brown Brothers Harriman, Warburg, Kuhn Loeb és Henry Schroder.
Mindannyian szoros kapcsolatokat ápolnak a Rothschild-házzal, mindenekelőtt a nemzetközi pénzpiacok Rothschild-ellenőrzésén
keresztül, az arany árának manipulálásán keresztül.
Az arany világpiaci árát minden nap az N.M. Rothschild and Company londoni irodájában határozzák meg.
Kik voltak a FED alapító atyái?
Nelson W. Aldrich tagja volt a szabadkőműveseknek; többek között a Rhode Island-i Nagypáholy kurátora volt.
Az amerikai dollár az Egyesült Államok hivatalos valutaegysége.
Az egydolláros bankjegy jelenlegi formájában 1935 óta van forgalomban.
Közelebbről megvizsgálva néhány megdöbbentő tényt fedezhetünk fel.
Az egydolláros bankjegy hátoldalán található két felirat egyike a Novus ordo seclorum feliratot tartalmazza.
Ez latinul van, és azt jelenti, hogy a korok új rendje.
Felette a Gondviselés Szeme egy befejezetlen téglapiramis felett.
Az úgynevezett Gondviselés szeme még ma is központi szimbólum a szabadkőműves páholyokban.
Az egyiptomi téglapiramis az Illuminátusok titkos társaságára utal.
A piramis egyébként 1935-ben került fel az egydolláros bankjegyre Franklin D. Roosevelt
elnök idején. Roosevelt az egydolláros bankjegyen.
Roosevelt nagyon aktív tagja volt a szabadkőműveseknek, és elnöki évei alatt számos
szabadkőműves küldöttséget fogadott a Fehér Házban.
Az egydolláros bankjegyen a befejezetlen piramis alsó lépcsőjén lévő római szám MDCCLXXVI az 1776-os évet jelöli.
Ez azonban nem az Egyesült Államok Függetlenségi Nyilatkozatának évét, hanem a szabadkőműves Illuminátusok rendjének Adam Weishaupt
által 1776-ban Ingolstadtban történt megalapítását jelöli.
A titkos társaság szimbóluma a Minerva bagoly.
Érdekes módon az egydolláros bankjegy előlapjának jobb sarkában egy apró fehér bagoly bújik elő az EGY szám mögül.
A szabadkőművesség fonálhúzó jellege nem sokkal az alapítása után derült ki.
Az első világháború alatt a FED támogatta a nagybankokat a különböző hadviselő nemzeteknek nyújtott hitelezésben.
Így állandó függőségbe kerültek az amerikai nagypénzügyektől, ami az első világháború igazi nyerteseivé tette őket.
A második világháború alatt az amerikai dollárt nyilvánították a világ tartalékvalutájává.
Ezzel a Fed az összes központi bank fölé kerekedett, és a második világháború igazi győztesévé vált.
FED alapítvány a politikához való kapcsolódáson keresztül
Az emberek ősidők óta mindig is azzal a céllal házasodtak, hogy gazdagságot és hatalmat gyűjtsenek - így volt ez akkor is, amikor
ifjabb John D. Rockefeller, John D. Rockefeller szenátor egyetlen fia, Amerika leggazdagabb embere 1901 őszén
feleségül vette Abby Aldrichot, Nelson Aldrich egyetlen lányát.
Ő volt az amerikai szenátus republikánus többségi vezetője, akinek jóváhagyása nélkül
egyetlen szövetségi törvényt sem lehetett elfogadni.
Olyan erős volt, hogy a sajtó a nemzet főigazgatójának nevezte.
Ez a házasság, azaz a pénz és a politika stratégiailag tökéletes összefonódása teremtette meg a politikai
alapot a Federal Reserve Bank 1913-as jogi bevezetéséhez.
Mi köze van a FED-nek a Titanic elsüllyedéséhez?
A White Star Line hajóflotta, és így később a Titanic tulajdonosa is J. P. Morgan, a FED
központi társalapítója/igazgatója volt 1902-től.
Legyen szó a vasúthálózatról, az elektromosságról, a szénről vagy a távíróról, mindenben benne volt a keze.
Csak Carnegie acéljához és Rockefeller olajához nem fért hozzá.
Azért volt ilyen befolyásos, mert ő volt az egyetlen amerikai, aki élvezte a londoni, párizsi és berlini pénzemberek bizalmát.
A Bank Morgan & Company, amelynek székhelye a Wall Street 23. szám alatt volt, az 1900 körüli
ipari forradalom kulcsa volt az Egyesült Államokban.
Hitelező, részvényes és - akkoriban - az Egyesült Államok nem hivatalos központi bankja volt.
J. P. Morgan egy olyan bűnöző bankárkörhöz tartozott, amely az Egyesült Államokban meg
akarta alapítani a Federal Reserve Systemet (FED).
A Titanic luxushajójának szűzhajóján olyan befolyásos és gazdag emberek voltak, mint Benjamin Guggenheim, Isidor Straus és
más nagyiparosok és bankárok, de mindenekelőtt John Jacob Astor.
Abban az időben ő volt a világ egyik leggazdagabb embere.
Ez a befolyásos csoport meg akarta akadályozni a Fed-et, és ezzel meghiúsítani a pénzügyi
oligarchák globális stratégiai hosszú távú terveit.
Astort és körét ezért feltűnésmentesen ki kell iktatni.
Amikor J.P. Morgan szándékosan süllyesztette el a Titanicot, a Titanic legénysége erőszakkal megakadályozta,
hogy az Astorok és szövetségeseik megmentsék magukat.
Halála 1912-ben a Titanic szándékos elsüllyesztésével jelezte a FED megalapításával szembeni ellenállás végét.
J. P. Morgan az utolsó pillanatban lemondta részvételét az utazáson, és előre látta, hogy nem fog felszállni a Titanicra.
Egy kiút a nemzetek teljes eladósodásából:
A fiatpénz hiteladósság a semmibe visszavágáson keresztül
A pénzügyi bennfentes David Webb szerint a közelgő pénzügyi összeomlás olyan, mint egy Monopoly-játék,
amelyben a táblán lévő összes bábut és az összes pénzt a fő oligarchák visszahúzzák a bankba.
És akkor ezek a felső urak azt mondják: kezdjünk egy új játékot.
A bázison kezdjük, ahol nekünk mindenünk van, nektek pedig semmitek.
Szóval szeretnél kölcsönkérni tőlünk valamit?
De a jelenleg adósságban fuldokló nemzeteknek nem kell ilyen messzire menniük.
Mert van kiút.
A pénzügyi oligarchák narratíváját a nemzetek új globális nyelvezetének kell felváltania, nevezetesen: Most jön a
globális adósságcsökkentés minden olyan nemzet számára, amely bedőlt a semmiből származó fiat-pénz-hitelnek.
Más szóval, az IMF, a Világbank és a központi bankok által bántalmazott, kifosztott és ténylegesen
kisajátított nemzetállamok adósságának elengedése, valamint az összes elkobzott forrás visszaszolgáltatása.
Mert ahogy a hitel a semmiből jött létre, úgy a hiteladósságoknak is vissza kell tűnniük a semmibe.
Következtetés
A globális pénzügyi oligarchia olyan félelmetes, mint Óz, a nagy varázsló rémuralma.
Más szóval, nagyképűen és fenyegetően felfújja magát, és rettegésben tartja az embereket, de -
ha a függöny mögé nézünk - nincs mögötte semmi.
A szabadkőművességgel való összefonódások, a Titanic elsüllyesztése, a szemtelen pénzügyi
rendszer stb. azt mutatja, hogy a pénzügyi oligarchák működési elve a csalás és a megtévesztés.
Kizárólag a hiszékenyek és a profitra törekvők részvételéből él.
E nélkül a globális pénzügyi oligarchia rémuralma kártyavárként fog összeomlani.
Ezért a nyilvánosságra hozatal és a terjesztés, valamint a hálózatépítés és a szolidáris
polgári engedetlenség hatékony kiutat jelent.