2023. gada 29. septembrī Šveices parlaments pieņēma "Vienotu grozījumu dekrētu par drošu elektroenerģijas
piegādi no atjaunojamajiem energoresursiem", lai it kā stiprinātu elektroenerģijas piegādes drošību ziemā.
Šis likums ir pazīstams kā "Shell dekrēts" vai saīsināti "Elektroenerģijas likums".
Tam vajadzētu pavērt ceļu elektroenerģijas ražošanas palielināšanai no saules, vēja un hidroelektrostacijām Šveicē.
Jaunais likums ļaus Šveices Federālajai padomei noteikt, kad, kur un cik daudz atjaunojamās enerģijas ražotnes drīkst būvēt.
Dažādas organizācijas, piemēram, "Dabas un ainavu alianse Šveicē", biedrība "Brīvā ainava Šveicē" un "Franča Vēbera
fonds". 2024. gada janvārī ir ierosinājušas referendumu pret jauno federālo likumu un iesniegušas 63 184 parakstus.
Tāpēc 2024. gada 9. jūnijā par šo pretrunīgi vērtēto likumprojektu balsos Šveices vēlētāji.
Galvenais arguments, ko izvirza tie, kas atbalsta jauno elektroenerģijas likumu, ir tas, ka tas ir nepieciešams,
lai novērstu elektroenerģijas trūkuma draudus Šveicē.
Apvienība "Aufrecht Schweiz" šajā sakarā runā par izdomātu enerģētikas krīzi.
"Aufrecht Schweiz" ir pilsoņu kustība, kas vēlas ietekmēt Šveices politiku ar neatkarīgiem kandidātiem.
Savā paziņojumā plašsaziņas līdzekļiem "Elektroenerģijas trūkums Šveicē? Nekādā gadījumā!"", kas izdots 2022. gada
rudenī, elektroenerģijas uzņēmuma datorzinātnieks un elektroinženieris, abi pensionāri, raksta sekojošo:
"Īstenojot lobiju atbalstīto baiļu stratēģiju, Federālais enerģētikas birojs ātri un tieši dod labumu
gāzes/naftas uzņēmumiem un elektroenerģijas tirgotājiem.
(...) Kad federālā valdība liek mums taupīt elektroenerģiju, tas nav tāpēc, ka mums tās ir pārāk maz, bet gan
tāpēc, ka mēs esam pārāk lēti elektroenerģijas tirdzniecībā.
Katrs mūsu ietaupītais kilovats ir izdevīgs enerģētikas uzņēmumiem, jo tie var pārdot Šveicē
ietaupīto elektroenerģiju ārzemēs par daudz augstāku cenu."
Aargau elektroenerģijas piegādātāju asociācija (saīsinājumā VAS) savā paziņojumā norādīja, ka vispārējā dekrēta dēļ būs
pilnībā jāpārkārto visa valsts elektroenerģijas infrastruktūra.
Līdz šim elektroenerģija tika piegādāta ikvienam galapatērētājam, pamatojoties uz loģiski pārbaudītu principu, ko lielā
mērā nodrošināja centralizētas lielapjoma elektrostacijas.
Tomēr sadales infrastruktūra tagad ir jāregulē decentralizēti, turklāt tai ir jābūt
visaptverošai, bez kļūdām un jāspēj sazināties ar visiem.
Saskaņā ar VAS aplēsēm kvalificētas prognozes par nepieciešamo tīklu pārveidi un paplašināšanu tikai
Šveicē vien ir aptuveni 100 miljardi Šveices franku.
Par šo papildu pakalpojumu galvenokārt jāmaksā patērētājiem, kas nav priviliģēti patērētāji,
un īrniekiem, kuriem nav pašapgādes iespējas.
Kā tas bieži notiek ar jauniem likumiem, rezultātā peļņa un subsīdijas tiek privatizētas dažiem,
bet izmaksas un riskus uzņemas pārējā sabiedrība.
- Tik daudz par Aargau elektroenerģijas piegādātāju asociāciju.
Dažādas NO komitejas arī ir kritizējušas jauno Elektroenerģijas likumu par to, ka tas apšauba dabas un ainavas
aizsardzības pamatprincipus, kurus Šveices vēlētāji gadu desmitiem ir nostiprinājuši federālajā konstitūcijā.
Piemēram, tagad var izcirst mežus vēja turbīnu būvniecībai vai aizsargājamās ainavās būvēt lielus vēja un saules enerģijas
parkus, pat ja tādējādi tiek iznīcināti vērtīgi biotopi.
Nekas netraucētu lielu saules enerģijas parku celtniecību Šveices Alpos.
Daudzas kalnu pļavas varētu nosegt ar tērauda konstrukcijām un saules enerģijas iekārtām.
Eliass Fogts (Elias Vogt), biedrības "Brīvā ainava Šveicē" prezidents, intervijā neatkarīgajam televīzijas kanālam HOCH2.TV
skaidro, ko šis likums nozīmē un kāpēc viņš iesaka to noraidīt.
Politisko sarunu programmas nosaukums ir: "Dekrēts par čaulām ir subsidēta dabas iznīcināšana".
Intervijā Vogts cita starpā pievēršas arī šādiem jaunā elektroenerģijas likuma kritikas punktiem:
- Demokrātiska līdzlemšana un tiesības iebilst ir apdraudētas
- Jaunajā Elektroenerģijas likumā elektroenerģijas ražošanai ir prioritāte pār dabas aizsardzību
- Iespējams dabisks bojājums "ar likumu".
- Alpu postošums: elektroenerģijas ražošanai priekšroka tiek dota tūrismam
Eliass Fogts atsaucas uz jurista profesora Dr. Alēna Grifela kritiku, ka pretrunīgi vērtētais
vispārējais dekrēts pārkāpj Šveices federālo konstitūciju.
Piemēram, enerģijas ražošanai jābūt pietiekamai, drošai, ekonomiskai un videi draudzīgai.
Tomēr vides saderības un elektroapgādes drošības kritēriji būtu jāizvērtē vienādi.
Ar jauno Elektroenerģijas likumu tas vairs nebūs iespējams.
Acīmredzot Šveices parlaments zem liela spiediena pieņēma likumu, kas neatbilst konstitūcijai un ierobežo demokrātiskās tiesības.
Bažas par iespējamo elektroenerģijas trūkumu ziemā liek Parlamentam rīkoties sasteigti.
Cienījamie Šveices vēlētāji: Vai arī jūs nevēlaties, lai tiktu atceltas demokrātijas pamattiesības un sakropļota Šveices
ainava, aizbildinoties ar atjaunojamo energoresursu veicināšanu?
Tad 9. jūnijā balsošanas urnā ierakstiet "NĒ" "vispārējam dekrētam".
Neatkarīgās televīzijas kanāla HOCH2.TV raidījumā "Polit-Talk" noskatieties Dr. Filipa Guta pusstundas interviju ar
biedrības "Brīvā ainava Šveicē" prezidentu Eliasu Vogtu.
Intervija
[Dr. Filips Guts: Cienījamie skatītāji, laipni lūgti uz politisko sarunu šovu HOCH2.TV.
Jūs to zināt, jūs to zināt, šis raidījums vienmēr ir tiešs, vienmēr godīgs, vienmēr uzticīgs patiesībai un
vienmēr ar aizraujošiem viesiem, kuriem ir, ko teikt.
Šodien es vēlos sveikt Eliasu Fogu (Elias Vogt), asociācijas "Brīvā ainava Šveicē" prezidentu, jaunu
politisku figūru Šveicē, ja tā var teikt, kurš jau ir mainījis situāciju un noteikti turpinās to darīt.
Priecājos, ka jūs piedalāties raidījumā.
Liels paldies, Guta kungs, par uzaicinājumu.
Arī es priecājos būt šeit.
Nesen jūs veiksmīgi vadījāt referendumu ar citām organizācijām.
Tātad skatītājiem Vācijā un Austrijā: Šveicē jums ir iespēja iebilst pret parlamenta
likumiem un aicināt par tiem rīkot referendumu.
Jūs to esat panācis, ir vajadzīgi vismaz 50 000 parakstu.
Runa ir par tā saukto vispārīgo dekrētu, kura mērķis ir veicināt atjaunojamo energoresursu izmantošanu.
Pirms mēs kritizējam šo pasākumu, vai jūs varat pateikt, ko šis likums patiesībā vēlas?
Kas vispār ir šis tā sauktais vispārējais dekrēts?
Mantelerlass ir dažādu likumu pārskatīšana vienā apvalkā, tā sakot, no tā arī cēlies šis termins.
No vienas puses, ir jāpārskata Enerģētikas likums, no otras puses, Elektroenerģijas apgādes likums un, treškārt, Teritorijas
plānošanas likums, un šie trīs likumi ir jāpārskata pilnībā.
Galvenais mērķis faktiski ir vēja un saules enerģijas masveida izplatība Šveicē.
Bet arī 16 lielu hidroelektrostaciju būvniecība.
Visi šie aspekti, kas saistīti ar atjaunojamajiem energoresursiem, šai paplašināšanai ir reglamentēti šajā paketē.
Tieši tas arī slēpjas aiz termina "Mantelerlass".
Patiesībā šis mētelis ir sava veida superlikums, kas ietver dažādus likuma grozījumus, vai ne?
Tieši tā. Un tajā ir arī daudz atklātu punktu.
Tas nozīmē, ka Federālā padome, kas mūsu gadījumā ir valdība, var regulēt atsevišķas detaļas rīkojuma līmenī.
Ir daudz detaļu, kurās viss kļūst patiešām praktiski.
Piemēram, Federālā padome var saīsināt atļauju piešķiršanas procedūras.
Un tāpēc, ka arī Šveicē ir spēkā pašvaldību autonomijas princips, kas nozīmē, ka Šveices iedzīvotāji var tieši lemt
par teritorijas plānošanu savā apdzīvotajā vietā, pašvaldībā.
Ja Federālā padome to saīsina, tad tā var vienkārši paziņot, ka šīm pašvaldībām vairs nav teikšanas tiesību, un tad
tieši atcelt tiešo demokrātiju un referendumus pašvaldībās.
Jā, mēs atgriezīsimies pie kritikas punktiem.
Varbūt vispirms nedaudz par interpretācijas kārtību.
Šajā kontekstā vēl viens mans jautājums.
Referendumu neiniciējāt jūs viens pats.
Kas vēl bija partneris?
Kuras organizācijas to dara?
Tātad, pirmkārt, privātpersona ir tikko veikusi darbību - referendumu.
Pjērs-Alēns Brūzē, bijušais finanšu eksperts, federālās valdības darbinieks, kurš tagad ir
pensijā un kurš sev jautāja: "Kas ir šajā dekrētā?
Viņš redzēja, ka ar šo likumu Alpos var būvēt milzīgus saules enerģijas parkus.
Un tad viņš pagājušā gada 10. oktobrī uzstājās plašsaziņas līdzekļos un teica, ka es aicinu rīkot referendumu.
Un pēc dažām dienām medijos parādījās arī pazīstamais "Franča Vēbera fonds" un teica, ka mēs arī organizējam
referendumu, ka mēs, tā teikt, atbalstām pretpasākumus.
Un tad tas notika salīdzinoši ātri.
Tad arī mēs no "Brīvās ainavas Šveices" vēlējāmies iestāties pret to, tāpēc mēs, tā sakot, pievienojāmies Brūkeza kungam.
Motivēja mūsu dalīborganizācijas arī vākt parakstus.
Visbeidzot, Ziemassvētku un Jaunā gada laikā tika savākti 63 000 parakstu, kurus iesniedza daudzas mazas un
lielas vides un veselības aizsardzības organizācijas.
Tagad varbūt daži vārdi par jūsu organizāciju "Brīvā ainavu Šveice".
Kas tieši tas ir? Kādi ir jūsu mērķi?
"Freie Landschaft Schweiz" faktiski ir Šveices vēja enerģijas kritiķu jumta organizācija.
Mums ir aptuveni 50 biedru klubi un astoņas kantonu sekcijas.
Tas varētu būt Turgavā, Varā, jebkurā citā vietā Šveicē.
Viņi visi ir apņēmušies nodrošināt dabas aizsardzību Šveicē saistībā ar vēja turbīnām.
Taču tiešā demokrātija, kā jau iepriekš paskaidroju, ir arī vispārējā dekrēta centrālais punkts, tāpēc mēs stingri iestājamies
par dabas aizsardzības un tiešās demokrātijas saglabāšanu.
Jā, mēģināsim šo problēmu nedaudz vairāk izplānot, pieiet tai nedaudz sistemātiskāk.
Viens punkts šajā vispārējā dekrētā, šajā superlikumā, šajā superlikumā ir noteikti mērķi
atjaunojamās enerģijas izmantošanas paplašināšanai.
Citiem vārdiem sakot, politiķi faktiski saka, ka līdz kuram laikam saules vai vēja enerģijas īpatsvaram jābūt tik un tik lielam.
Kā jūs vērtējat šos politiskos mērķus? Vai tie ir reāli?
Vai politiķiem vispār ir jēga pieņemt šādus noteikumus? Kā jūs to vērtējat?
Vispārējā dekrētā diezgan neskaidri teikts, ka līdz 2050. gadam mums vajadzētu saražot aptuveni 45 teravatstundas
papildu elektroenerģijas no saules un vēja enerģijas gada laikā.
Šveice pašlaik patērē aptuveni 60 teravatstundas.
Tātad tas ir milzīgs daudzums, kas jāpievieno.
Un, kā jau minēju iepriekš, vēl nav zināms, kura tehnoloģija saražos cik daudz elektrības.
Tas nozīmē, ka Federālā padome tagad var teikt, ka mums ir nepieciešams tik un tik saules paneļu un tik un tik vēja turbīnu.
Personīgi man ir aizdomas, ka viņš vēlas realizēt aptuveni 1500 vēja turbīnu un vairākus simtus kvadrātkilometru saules paneļu.
To izvietojums - uz jumtiem vai brīvā dabā - arī ir Federālās padomes ziņā.
Turklāt pastāv draudi, ka jau tā blīvi apdzīvotajā Šveicē var rasties masveida vides traucējumi.
Un tas ir milzīgs daudzums elektroenerģijas, kas tiek saražots dienas laikā, bet pēc tam tiek ražots neregulāri, kad pūš vējš.
Un visa sistēma, šis superlikums, pārāk maz regulē detaļas.
Tāpēc ir labi izvirzīt mērķus - mēs vēlamies saražot vēl 45 teravatstundas.
Bet vai tas ir reāli, dievi zina, neviens nezina.
Tāpēc mēs arī šajā ziņā esam kritiski noskaņoti pret likumu.
Vēl viens jautājums - mēs vēl tikai mēģinām sadalīt, kādas ir iesaistītās jomas - ir subsīdijas.
Ir stingri jāveicina atjaunojamo energoresursu izmantošana.
Kā tas izskatās?
2017. gadā mēs jau pieņēmām jaunu enerģētikas likumu.
Tagad šis ir, tā sakot, otrais posms, šis vispārējais dekrēts.
Tajā laikā tika teikts, ka no 2022. gada mēs vairs nesubsidēsim saules un vēja elektrostacijas.
Un tagad tas tiek lauzts.
Ar otro, šo superkomplektu, vispārējo dekrētu, Federālajai padomei tiek dota brīva rīcības brīvība.
Viņš var izlemt, cik lielas subsīdijas saņems saules un vēja elektrostacijas.
Pat tur mēs nezinām, cik daudz subsīdiju būs.
Taču var pieņemt, ka tas ir vairāk nekā 50 % no ieguldījumu izmaksām.
Tātad likums acīmredzot nosaka, ka līdz 60 procentiem no ieguldījumu izmaksām var būt subsīdijas.
Jā, ir divi modeļi.
Vai nu investors saka: es gribu 60 % no ieguldījuma no federālās valdības.
Un tad viņš to saņem, un viņam vēl ir jāorganizē 40 procenti ar banku.
Vai arī viņš apgalvo, ka federālā valdība sniegs garantiju par katru saražoto kilovatstundu.
Neviens nezina, cik augsts tas ir.
Tas, iespējams, arī būs 60 procenti.
Redziet, tā ir subsidēta dabas iznīcināšana.
Tas nav ekonomiski izdevīgi, jo īpaši vēja spēkstacijām, jo Šveicē ir ļoti slikti vēja apstākļi, un mums vienkārši ir
jāsniedz milzīgas subsīdijas, lai tās vispār varētu realizēt.
Viena no problēmām, kā jūs īsumā minējāt pakārtotajā teikumā, ir regulārā enerģija,
joslas enerģija, kas faktiski ir nepieciešama.
Tagad ir loģiski, ka lietus laikā, kad ir tumšs laiks, saules enerģija nedarbojas.
Ja nav vēja, vējš nedarbojas.
Kā šo problēmu var atrisināt?
Respektīvi, vai tā nav jauna problēma, ja jūs pārāk daudz ieguldāt šādos neuzticamos, vieglprātīgos enerģijas ražotājos?
Tas ir lielais punkts Mantelerlass, kas nav noskaidrots, un tas rada jaunas problēmas.
Nav iekļauta visa tīkla plānošana, nav iekļauta uzglabāšana.
Citiem vārdiem sakot, tiek pievienots liels daudzums saules un vēja enerģijas.
Bet tas, kā tas ir jāglabā, ir rakstīts zvaigznēs.
Personīgi es uzskatu, ka jumta saules enerģija ir labs risinājums, jo to var izmantot uz
vietas un uzglabāt uz vietas - saules enerģiju.
Bet tas nav reglamentēts vispārējā dekrētā, ka tas ir jāveicina, ka ir jāveic pētījumi, ka ir labākas uzglabāšanas iespējas.
Un tas nozīmē, ka mums draud tas pats, kas Vācijai, kur milzīgi vēja enerģijas apjomi pēkšņi ir pieejami un pēkšņi pazūd.
Dienas laikā saules enerģijas ir daudz pusdienlaikā, bet naktī pēkšņi tās nav vispār.
Un tad pēkšņi rodas milzīgas tīkla problēmas.
Tas rada izmaksas un nenoteiktību.
Un tas tagad ir viens no galvenajiem šā vispārējā dekrēta kritikas punktiem.
Vēl viens jautājums, ko jūs jau vairākkārt pieminējāt, ir demokrātiskā līdzdalība.
Acīmredzot šis likums ierobežo arī iebildumu iesniegšanas iespējas.
Šveice ir pazīstama ar savu subsidiaritātes principu.
Tas nozīmē, ka lēmumi tiek pieņemti viszemākajā iespējamajā līmenī, tieši ar tiem, kurus tie skar.
Tagad tas faktiski tiek centralizēts.
Federālajai padomei, federālajai valdībai, t.i., valsts valdībai, tiek piešķirtas lielākas pilnvaras.
Kā konkrēti izpaužas šis tiesību iebilst, tiesību izteikties un pilsoņu demokrātiskās līdzlemšanas ierobežojums?
Šveicē mums ir divas iespējas ietekmēt vēja enerģijas projektus.
Viens ir tas, ka mēs balsojam par projektiem.
Šāda situācija pašlaik ir 24 no 26 kantoniem, kuros balso vietējie iedzīvotāji.
Privātpersonas, privātpersonas un arī vides organizācijas var iebilst pret projektiem, pat ja tie ir
apstiprināti, lai, piemēram, izvirzītu dabas aizsardzības vai personīgas trokšņa problēmas.
Un abas iespējas tagad ar vispārēju dekrētu tiks masveidā atceltas vai ierobežotas.
Kā jau es teicu, vispārējais dekrēts ļautu Federālajai padomei atcelt referendumus.
No otras puses, vispārējā dekrētā ir noteikts, ka elektroenerģijas ražošanai vienmēr jābūt
prioritārai attiecībā pret visām citām interesēm.
Citiem vārdiem sakot, ja jūs iesniedzat iebildumus un apgalvojat, ka pārāk daudz cilvēku traucē vēja
ģeneratoru parka radītais troksnis, tas nav pieņemami.
Vai arī tiek izcirsti koki, tas nav iespējams, tas nav proporcionāli ieguvumam.
Tad tiesai vēja ģeneratoru parku vienmēr ir jāapstiprina, jo elektroenerģijas ražošanai
vienmēr ir prioritāte pār visām citām interesēm.
Tātad jūs, iespējams, vairs nevarēsiet balsot, bet joprojām varat izteikt iebildumus, taču tie noteikti tiks noraidīti.
Tātad tā ir krasa mūsu tiešās demokrātijas samazināšana.
Tas mūs noved tieši pie nākamā jautājuma. Šī interešu līdzsvarošana ir arī konstitucionāla.
Pazīstams jurists, profesors Alēns Grifels (Alain Griffel), to kritizēja un teica, ka šis vispārējais dekrēts pārkāpj arī
konstitūciju, pārkāpj Šveices federālo konstitūciju, jo nevar teikt, ka vienas intereses pēkšņi kļūst svarīgākas par citām.
Vai jūs varat paskaidrot, ko tieši šis profesors kritizē jaunajā Mantelerlass?
Šveicē konstitūcijā ir pants par enerģētikas politiku, kas ietver piecus principus.
Nezinu, vai varu uzskaitīt visas, bet energoapgādei vai enerģijas ražošanai noteikti jābūt
pietiekamai, drošai, ekonomiskai un videi draudzīgai.
Par piekto punktu šobrīd nevaru iedomāties.
Taču jebkurā gadījumā visi šie punkti ir vienlīdz svarīgi.
Tas nozīmē, ka tie ir jāpanāk vienlaicīgi.
Citiem vārdiem sakot, vides saderība un elektroapgādes drošība ir jāskata vienlīdzīgi.
Un Parlaments tagad ir noteicis, ka elektroenerģijas ražošanai ir prioritāte pār dabas aizsardzību.
Tā ir bezmaksas caurlaide, lai visur varētu vienkārši īstenot videi kaitīgus projektus. Tas ir antikonstitucionāli.
Šveices iedzīvotāji to nevēlējās.
Tas kaitē mūsu eksistences pamatam - dabai.
Tam var būt nopietnas un nopietnas sekas.
Fakts ir tāds, ka Šveices iedzīvotāji gadu desmitiem ir vairākkārt nostiprinājuši vides aizsardzību konstitūcijā.
Tāpēc tās ir kvazi piemērojamās tiesības.
Un tagad tas tiek praktiski izspiests ar spalvas triepienu no augšas.
Kāds ir jūsu spriedums? Kā vispār radās šī situācija?
Tas ir nedaudz dīvaini. Tautas pārstāvji patiesībā to arī zina.
Kāds tad laikmets vai kāda ārkārtas situācija, iespējams, noveda pie šāda brutāla likuma ieviešanas?
Tātad tas sākās jau 2022. gada rudenī.
Pirms tam Parlaments gadiem ilgi nebija nodarbojies ar enerģētikas politiku.
Un 2022. gada vasarā, kad koronavīrusa pandēmija bija beigusies, Elektroenerģijas komisija nāca klajā ar plašu
ziņojumu plašsaziņas līdzekļos, ka Francijā tiek veikta daudzu atomelektrostaciju kapitālremonta.
Un var gadīties, ka nākamajā ziemā mums Šveicē pēkšņi var rasties elektroenerģijas trūkums.
Un tad trīs nedēļu laikā Parlaments pilnīgā steigā pieņēma lēmumu par saules enerģijas ekspresi un paziņoja,
ka tagad Alpos tiks būvētas lielas saules spēkstacijas.
Tāpēc mēs veidojam milzīgas alpīno ganību platības ar saules paneļiem.
Un tas jau tajā laikā bija antikonstitucionāli.
Un tas tika īstenots trīs nedēļu laikā.
Tas bija pilnīgi sasteigts.
Un tad, tā kā tas bija antikonstitucionāli, parlamentam automātiski vajadzēja apspriesties ar iedzīvotājiem.
Mūsu konstitūcija to paredz.
Ja jūs pieņemat likumu, kas neatbilst konstitūcijai, tad par to ir jābalso tautas nobalsošanā.
Un Parlaments to vienkārši nedarīja.
Pēc tam es vērsos Federālajā Augstākajā tiesā un iesniedzu apelācijas sūdzību, norādot, ka
šis jautājums tagad būtu jāizskata vēlētājiem.
Un tad Federālā Augstākā tiesa teica: jā, parlaments Šveicē ir visvarens.
Un šajā visvarenības garā, šajā apziņā tika pieņemts viens likums pēc otra.
Ir ieradies Windexpress un tagad šis čaulas dekrēts.
Un parlamentam ir vienalga, vai konstitūcija tiek vai netiek īstenota.
Viņi vienkārši dara visu, lai ražotu elektroenerģiju.
Ļaujiet man iedziļināties mazliet dziļāk par iespējamo kaitējumu, ko jūs baidāties nodarīt dabai un ainavai.
Kas tieši ir iespējams ar šo likumu, vai no kā jūs baidāties?
Kādas konkrētas iejaukšanās ir iespējamas dabā?
Tātad, pirmkārt un galvenokārt, Alpos ir plānoti un iespējami milzīgi saules enerģijas parki.
Patiesībā tas bija tikai pagaidu risinājums, kas tika pieņemts 2022. gada rudenī kā īstermiņa
pasākums, lai novērstu elektroenerģijas trūkumu.
Un tagad tam vajadzētu būt ilgtermiņa iespējai.
Tas nozīmē, ka milzu platības kalnu pļavās var pārklāt ar tērauda konstrukcijām un saules enerģijas iekārtām.
Otra ir tāda, ka vēja turbīnas būtu nepārprotami jāatļauj arī Šveices mežos.
Citiem vārdiem sakot, lai aizsargātu klimatu, jūs ieejat mežos, izcērtat futbola laukumu, lai
uzbūvētu vēja turbīnu, un pēc tam uzceļat ...
Vai tas jau ir skaidri noteikts likumā, vai arī tas ir atklāts?
Vai tas nozīmē, ka jūs vēlaties to atvieglot, vai arī tas nozīmē, ka tā tas ir?
Tātad, runājot konkrēti juridiski, vēja turbīnas mežos ir atkarīgas no konkrētās vietas.
Un tas ir ļoti spēcīgs atvieglojums, ja ne atļauja vēja ģeneratoru parkiem mežos.
Jāņem vērā, ka Cīrihes kantonā, kas ir visblīvāk apdzīvotais Šveices kantons un kurā dzīvo vairāk nekā miljons cilvēku, pašlaik
ir plānots uzstādīt 120 vēja turbīnu, no kurām 110 paredzēts būvēt mežā, jo vairāk vietas kā uz kalnu grēdām un mežā nav.
Un tie faktiski ir visnopietnākie vides aizsardzības pasākumi.
Protams, ir arī hidroelektrostacijas, kuras vēlētos būvēt kantonu nozīmes biotopos, kas arī ir iespējams.
Dabai vienkārši vairs nav nozīmes.
Tas šķiet gandrīz absurdi, vai ne?
Cilvēki vēlas, tā sakot, glābt klimatu, tāpēc ap šiem atjaunojamajiem energoresursiem tiek sacelta ažiotāža.
Tajā pašā laikā mēs izcērtam mežus un iznīcinām dabu.
Kā tas darbojas kopā?
Tas ir absurds.
Nevar būt tā, ka mēs izcērtam mežus tā sauktās zaļās enerģijas iegūšanai.
Šveicē vienkārši nav daudz vietas, tas ir jāsaprot.
Šveice ir ļoti blīvi apdzīvota no rietumiem uz austrumiem, no ziemeļiem uz dienvidiem.
Un, ja vēlaties masveidā paplašināt vēja enerģiju, tad jāņem vērā, ka mūsdienās tās ir 250 metrus
garas turbīnas, tām ir nepieciešama noteikta platība.
Un Šveicē bioloģiskās daudzveidības salas, kā arī iedzīvotāju atpūtas salas joprojām ir meži.
Tiem vienmēr ir arī stipri noskūtas meža malas.
Agrāk tā bija daudz atvērtāka, un laukā bija daudz vairāk koku.
Šodien meži ir izcirsti.
Un tagad viņi dodas uz mežu, grib būvēt desmit metrus platus ceļus un izcirst mežu futbola laukumā.
Un tas patiesībā ir mūsu galvenais arguments.
Lai aizsargātu klimatu, nevar cirst kokus.
Jums ir raksturīga vēja enerģijas kritiska pieredze.
Tagad, ja jūs atkāpieties pusk soli atpakaļ un novērtējiet situāciju, kur jūs baidāties no lielākajiem zaudējumiem?
Vai tās tagad ir vēja turbīnas, vai šīs lielās hidroelektrostacijas, vai varbūt saules enerģijas stacijas Alpos?
Vai ir iespējams skaitliski noteikt, kur, no jūsu viedokļa, ir vislielākie draudi dabai?
Hidroenerģijas gadījumā noteikti ir tā, ka salīdzinoši neliela iejaukšanās sniedz lielu labumu.
Arī tur ir šis kaitējums, tas ir skaidrs.
Taču saules enerģijas iekārtu gadījumā patiešām var pieņemt, ka milzīgas alpīno pļavu platības patiešām tiks apbūvētas.
Tas man ir milzīgs zaudējums, jo Šveice dzīvo no tās ainavām.
Vēsturiski ainavas mūsu valstij ir ļoti nozīmīgas.
Mums ir daudz grandiozu viesnīcu, kas uzceltas vietās, no kurām paveras brīnišķīgs skats uz Alpiem.
Un tieši šie Alpi ir tie, kurus tagad ir paredzēts apbūvēt.
Tas nozīmē, ka tai ir arī vēsturiska nozīme.
Un jā, otrā lieta ir meži, kuros es redzu šo kaitējumu.
Interesanti, ko jūs sakāt par tūrisma reģioniem un Alpiem.
Graubiundenes kantons vēlas būt pionieris šajā jomā.
Es ar prieku uzņemos šo atslēgas vārdu.
Viņi patiesībā vēlas virzīties uz priekšu un noteikt x zonas, manuprāt, 30 zonas, un - jūs mani labojat -
vairāk nekā divus desmitus jebkurā gadījumā labākajās vietās, tā sakot, kalnu nogāzēs.
Tāpēc, izņemot Sanktmoricas pilsētu, es domāju, ka nākotnē šādas milzu vēja turbīnas
redzēsiet pie visiem lielākajiem tūrisma kūrortiem.
Kā jūs vērtējat šī fakta nozīmi tūrisma un Šveices ekonomikā?
Vēja turbīnas ir milzīgas, tām ir nepieciešama arī vieta.
Tie jābūvē atklātās vietās, kur ir vēja brāzmas.
Un, ja federālā valdība Graubiundenes kantonam, kas ir viens no pasaulē pazīstamākajiem tūrisma galamērķiem, uzdod uzstādīt 100
vēja turbīnas, tad nav iespējams izvairīties no tā, ka šīs vēja turbīnas tiks uzbūvētas Davosā, Lenzerheidē, Arozā, Šveices
Nacionālajā parkā - visur, kur ir pazīstamākās tūrisma vietas.
Un, kā jau minēju, vēsturiski tam ir liela nozīme, jo tūrisms un Alpi veido mūsu identitāti.
19. gadsimta beigās Šveice strauji attīstījās un kļuva par vienu no bagātākajām valstīm pasaulē.
Un tieši šo ainavu dēļ, jo daudzi cilvēki no ārzemēm ir ieradušies pie mums, lai apbrīnotu šīs ainavas.
Un tas, ka Alpi vairs netiek vērtēti, man personīgi šķiet ļoti slikti un briesmīgi, ka Parlaments ir attīstījies.
Tagad visi šie dekrēti, šis vispārējais dekrēts, šie dažādie ekspress šabloni, kurus jūs pieminējāt, Solarexpress, Windexpress,
tie patiesībā ir saistīti ar tā saukto enerģētikas pāreju.
Cilvēki vēlas atteikties no fosilā kurināmā, bet vienlaikus ir iebildumi pret kodolenerģiju, ko Šveicē pašlaik
vairs nebūvē - pastāv sava veida tehnoloģiju aizliegums.
Vācijā tās jau ir izslēgtas, citviet pasaulē ir pavisam citādi.
Kāda ir jūsu principiālā nostāja attiecībā uz enerģētikas pāreju?
Vai tas ir nepieciešams? Vai valstij tas ir jāpiespiež?
Vai ekonomika to spēj? Vai to var regulēt neatkarīgi? Kā jūs to redzat?
Enerģētikas pāreja pati par sevi ir ļoti sarežģīts temats.
Esmu pārliecināts, ka fosilais kurināmais izraisa klimata pārmaiņas, un klimata pārmaiņas ir kaitīgas.
Mums ir jāatrod risinājumi.
Problēma ir tajā, kā politiķi to risina.
Viņa jautāja iedzīvotājiem, vai jūs vēlaties pakāpeniski atteikties no kodolenerģijas?
Iedzīvotāji teica "jā", un tas nav pārsteidzoši.
Iedzīvotājiem tika uzdots jautājums, vai jūs vēlaties pakāpeniski atteikties no fosilā kurināmā?
Iedzīvotāji piekrita.
Abos balsojumos viņi neteica, ko tas nozīmēs, cik tas maksās, kā tas precīzi darbosies, bet viņi izvirzīja mērķus, un tad
iedzīvotāji tos pieņēma, un tad viņi nāca klajā ar sekām, un pēc tam uztraucās, ka tas nedarbojas, ka
iedzīvotāji pretojas, ka tiek nodarīts kaitējums dabai, ka tas būs dārgi, ka tas rada nenoteiktību.
Manuprāt, tā ir negodīga pieeja.
Tā vietā es gribētu, lai iedzīvotājiem tiktu sniegts skaidrs vēstījums, ka viņiem ir trīs iespējas, kā ražot elektroenerģiju.
Ar saules paneļiem uz jumtiem, kam nepieciešams tas un tas.
Ar gāzi darbināmas spēkstacijas nozīmē to un to, kas ietekmē klimatu.
Attiecībā uz atomelektrostacijām tas nozīmē, ka tas un tas attiecas uz atkritumiem, uzglabāšanu, urāna iepirkšanu.
Tad jūs zināt, par ko runājat.
Bet jūs vienkārši izvirzāt mērķus tagad, tie šķiet labi, un tad skatāties, kā tos vēlāk realizēt.
Un man par to ir lielas šaubas.
Tā ir sava veida utopiska un arī ne gluži godīga politika, ja tā var rezumēt.
Rodas arī jautājums - ja aplūkojam šī vispārējā dekrēta atbalstītājus, - kas patiesībā ir visi kopā.
Un kā neitrāls novērotājs es esmu nedaudz pārsteigts.
Tas iet no kreisās puses uz labo, tā sakot, no elektrības baroniem līdz spēcīgām uzņēmējdarbības
asociācijām, zaļajiem un citām vides organizācijām, nevis jūsu.
Kā tas ir iespējams, ka tik daudzi politiskie oponenti pēkšņi ir sazvērējušies? Ko tas mums saka?
Problēma ir tā, ka daudzi spēlētāji, kas tagad atbalsta vispārējo dekrētu, ir vienā laivā ar Klimata aliansi.
Tas nozīmē, ka saules enerģijas lobijs ir vienā laivā ar Klimata alianses vides organizācijām.
Un tas, protams, ir pretrunīgi, kad runa ir par dabas aizsardzību.
Runājot par klimata aizsardzību, abas puses noteikti ir vienisprātis.
Dabas aizsardzības jomā pastāv konflikti.
Un šeit es saprotu, ka cilvēkiem bieži vien pietrūkst mugurkaula, lai pateiktu: jā, mēs kā vides aizsardzības
asociācijas ne tikai atbalstām klimata aizsardzību, bet mēs konsekventi atbalstām arī dabas aizsardzību.
Un tieši šeit mums ir vajadzīga daudz lielāka skaidrība un drosme, lai pasludinātu karu elektrības baroniem un teiktu -
jā, mēs abi esam par klimatu, bet, kad runa ir par dabas aizsardzību, tad, iespējams, draudzība beigsies.
Un tam ir vajadzīga drosme, kuras acīmredzami trūkst.
Tāpēc tagad abas puses ir vienā laivā, kad runa ir par dekrētu - vides aizsardzības organizācijas, iespējams, nelabprāt,
bet elektrības baroni ir apmierināti, jo gaida subsīdijas, kas plūdīs, ja viņiem tiks atļauts būvēt visur brīvā dabā.
Laikrakstā "Neue Zürcher Zeitung" parādījās virsraksts par jums "Ainavu aizsardzības
speciālists, no kura Albertam Rösti vajadzētu baidīties".
Par šo lietu atbildīgais federālais padomnieks ir Alberts Rösti.
Kā jūs plānojat pārliecināt vēlētājus?
Referendums notiks šā gada jūnijā.
Tas ir ļoti saspringts grafiks.
Iespējams, tas tika izvēlēts apzināti.
Es uzskatu, ka iedzīvotājiem trūkst informācijas par to, ko tas nozīmētu, ja šis vispārējais dekrēts tiktu
pieņemts tagad, ar šiem mērķiem, ar šiem ierobežojumiem, ar šiem neatbildētajiem jautājumiem.
Un es uzskatu, ka mums ir ļoti objektīvi jāinformē iedzīvotāji.
Ko nozīmē būvēt vēja turbīnu? Ko nozīmē to būvēt mežā?
Ko nozīmē būvēt saules enerģijas ražotni Alpos, kas ir 100 futbola laukumu liela?
Kas notiek ziemā, kad ir sniegs?
Un es uzskatu, ka jums vienkārši ir jāvēršas pie cilvēkiem ar attēliem un informāciju, kā
arī jārada informācija daudzos dažādos kanālos.
Un tas noteikti ir veids, kā pārliecināt iedzīvotājus, lai viņi saprastu, ka šie ir mērķi, par kuriem mēs balsojam, un to sekas.
Papildus šim referendumam, kas, kā jau minēju, ir paredzēts jūnijā, jūs nesen paziņojāt arī par divām
jaunām tautas iniciatīvām, kas ir vērstas līdzīgā virzienā.
Vai varat īsi aprakstīt, par ko ir runa?
Mūsu apvienībā "Brīvā ainava Šveicē" dabas aizsardzība un tiešā demokrātija ir divi mums tuvi
jautājumi, kuriem mēs pievēršam īpašu uzmanību.
Šis vispārējais dekrēts apdraud gan tiešo demokrātiju, gan dabas aizsardzību.
Taču Parlamentā jau tagad redzam, ka tiek izvirzītas vēl trakākas idejas par referenduma kā tāda atcelšanu
likumā, lai vēl vairāk ierobežotu dabas aizsardzību.
Mēs vēlamies pret to cīnīties.
Esam uzsākuši divas populāras iniciatīvas. Meža aizsardzības iniciatīvu un kopienas aizsardzības iniciatīvu.
Mežu aizsardzības iniciatīva vēlas aizliegt vēja turbīnu būvniecību mežos un mežu malās.
Un kopienu aizsardzības iniciatīvā ir paredzēts, ka vēja turbīnām, ja tās tiek būvētas, vienmēr
ir nepieciešama skarto iedzīvotāju piekrišana.
Pašlaik notiek parakstu vākšana.
Un līdz 2025. gada jūlijam mums ir jāsavāc 100 000 derīgu parakstu.
Tagad mēs esam ziņkārīgi, vai jums tas izdosies.
Un tad noteikti būs nākamās balsošanas cīņas.
Arī to jūs varat gaidīt ar nepacietību. Visbeidzot, iespējams, personisks jautājums.
Viņi vēl ir jauni un jau ir ļoti apņēmušies risināt vides un ainavu saglabāšanas jautājumus.
Kā jūs vispār iesaistījāties?
Varbūt tas nāk mazliet no ģimenes.
Manai mātei jau ir bijuši daudzi kontakti ar ainavu aizsardzību.
Viņa uzauga 20. gadsimta 70. gados Vangenā pie Cīrihes ezera (Wangen am Zürichsee) Švices kantonā, kur
70. gados caur ciemata vidu tika izbūvēts autoceļš A3.
20. gadsimta 80. gados viņa pārcēlās uz Cīrihes kantonu Bonštetenu.
Bija plānots būvēt A4 automaģistrāli caur atklātu lauku teritoriju.
Un 90. gados mana māte kopā ar tēvu ieradās Grenhenē, Zolotērnas kantonā.
Tā kā bija paveicies, A5 automaģistrāli bija paredzēts būvēt caur atklātu lauku apvidu.
Un šī abu vecāku apņemšanās pārņēma arī mani.
Es dzīvoju ļoti skaistā vietā Grenhenē, starp Jura un Mittelland.
Jūs varat redzēt arī Alpus, citiem vārdiem sakot, visas trīs galvenās Šveices ainavas.
Un es vienmēr pie sevis domāju, ka 2050. gadā man būs tikai 54 gadi.
Es arī vēlos saviem bērniem atstāt ekoloģiski vērtīgu ainavu.
Un pēc iespējas ilgāk saglabāt un ilgtspējīgi uzturēt šo ainavu tādu, kāda tā ir mūsdienās.
Liels paldies. Novēlam jums veiksmi šajā lielajā pasākumā, kas jau tagad raugās nākotnē.
Priecājos, ka jūs piedalāties raidījumā. Elias Vogt, paldies.
Un es vēlos pateikties jums, dārgie skatītāji, par jūsu uzmanību.
Es ar nepacietību gaidu, kad atkal tiksimies nākamnedēļ, kad mēs sveiksim jūs politiskajā sarunu šovā HOCH2.TV.