Както се казва: "Всички пътища водят към Рим", така може да се каже и това:
"Всички следи водят към американския частен мозъчен тръст Съвет за международни отношения,
съкратено CFR, що се отнася до поддръжниците на НАТО."
Фактът на безпрецедентната концентрация на власт на CFR и нейната глобална мрежа позволяват да се направи само един извод:
НАТО трябва да се разглежда като един от инструментите за постигане на глобалните цели на CFR,
включително и на централизирано световно правителство.
Предполагаемото "опазване на мира" служи единствено за легитимиране на тяхното
съществуване и операции - в услуга на CFR.
На първо място, НАТО подхранва цялото подстрекателство към война - било то с пропаганда, заплахи като
разширяването на НАТО на изток или реално въоръжаване и т.н.
Възможността за война в Европа е по-голяма от когато и да било след Втората световна война.
<На второ място, НАТО, заедно с всички военни подстрекателства - до истерията за война - служи като желана маневра за отклоняване
на вниманието, за да се постигнат действителните цели на стратезите на CFR, а именно създаването на
основите на централизирано световно правителство.
На 4 април 1949 г. - преди цели 75 години - е създадена НАТО като отбранителен съюз срещу тогавашния Съветски съюз.
НАТО е съкращение от "Организация на Северноатлантическия договор", известна също като
"Атлантически съюз" или "Северноатлантически пакт".
В момента НАТО се състои от 32 европейски и северноамерикански държави членки.
Най-важният принцип на алианса е така наречената клауза за взаимопомощ в член 5 от Договора за НАТО:
"Страните се съгласяват, че въоръжено нападение срещу една или повече от тях в Европа или Северна
Америка ще се счита за нападение срещу всички тях."
Следователно член 5 от Договора за НАТО гласи, че ако бъде нападнат един член на НАТО, де факто е нападнато цялото НАТО.
Съветът на НАТО обявява състояние на алианс, което е обявявано само веднъж досега - след
терористичните атаки в САЩ на 11 септември 2001 г.
Широката общественост - както може да се прочете на уебсайта на германското правителство - възхвалява
НАТО като "най-успешния съюз за сигурност в света".
Тя гарантира сигурността на Европа вече 75 години.
Добри две години след руската инвазия в Украйна 67% от германското население в момента виждат много силна или силна
заплаха за мира и сигурността в Европа, сочи телефонно проучване, проведено от ARD DeutschlandTrend на 4 април 2024 г.
82% от хората смятат, че НАТО е важна за осигуряването на мира в Европа.
Според проучването "Сигурност 2024" 52% от швейцарците подкрепят по-тесни връзки с НАТО, а 30% са за присъединяване към НАТО.
Въпросът за степента, в която НАТО осигурява мира в Европа, разделя мненията и тревожи населението повече от всякога.
Този документален филм има за цел да проучи този въпрос и да погледне зад кулисите на НАТО.
1 Осигурила ли е НАТО мира в миналото? - Най-важните операции на НАТО
По-долу ще бъдат разгледани по-подробно някои от най-важните операции на НАТО.
Това са официални операции, ръководени от НАТО, а не операции, провеждани от страните от НАТО по тяхна собствена инициатива.
Всички военни операции на страната се провеждат в периода след Студената война, т.е. след 1991 г.
Първата от тези операции се проведе в Босна от юли 1992 г. под формата на морски блокади, зони,
забранени за полети, или т.нар. мироопазващи сили.
Операция "Преднамерени сили" в Босна и Херцеговина от 30 август до 20 септември 1995 г.
През 1994 г. и 1995 г. минометни снаряди удрят пазара "Маркале" в Сараево.
При това загиват около 100 цивилни граждани.
За минометните снаряди веднага са обвинени сърбите.
Отказано е да бъде назначена анкетна комисия за установяване на отговорността.
Това дава право на НАТО да хвърли 1026 бомби върху 338 цели в цялата контролирана от Сърбия част на Босна.
За две седмици и половина самолетите от осем партньорски държави от НАТО изпълниха общо 3515 полета.
По време на въздушните нападения са убити около 27 цивилни и още толкова войници.
Към днешна дата ситуацията в Босна не е довела до мир.
Операция "Съюзнически сили" в бившата Съюзна република Югославия от 24 март до 10 юни 1999 г.
Операция "Съюзна сила" е кодовото име на военната операция на НАТО срещу Съюзна република Югославия.
Около 200-те изтребителя, които бяха разположени, хвърлиха 28 018 взривни устройства, включително
касетъчни бомби, и 10-15 тона боеприпаси с уранова обвивка.
Не е имало нито мандат на ООН, нито възникване на случай на съюз.
НАТО оправда въздушните удари с предполагаема "хуманитарна катастрофа".
Според редица доклади, включително на ОССЕ, обаче преди началото на войната не е имало
хуманитарна катастрофа или етническо прочистване.
След началото на войната обаче загиват 10 000 войници и полицаи;
489-528 жертви сред цивилното население според Human Rights Watch;
По югославски оценки са убити 1200-2500 цивилни;
опустошителни дългосрочни последици като спонтанни аборти и сериозни заболявания, причинени от уранови боеприпаси.
Според оценките 125 000 души са починали от дългосрочните последици.
Смъртността в Югославия и Сърбия се е увеличила с 2,5 % на годишна база.
Унищожена е и инфраструктурата: 110 болници, 480 училища, 19 железопътни гари, 60 моста и промишлени предприятия.
Операция "Трайна свобода" (OEF) в Афганистан, Филипините, Грузия, Киргизстан, Африканския рог, Сомалия и
Сахара от 7 октомври 2001 г. до 28 декември 2014 г.
В отговор на атентатите от 11 септември 2001 г. правителството на САЩ обяви така наречената война срещу международния тероризъм.
След това Съветът на НАТО решава да класифицира нападенията като нападение срещу Съединените щати съгласно член 5,
клаузата за взаимопомощ на Северноатлантическия договор.
Една от мерките във войната срещу тероризма беше операция "Трайна свобода".
В операцията, ръководена от Централното командване на САЩ, участват около 70 държави.
Операцията приключи на 28 декември 2014 г.
Тя беше заменена от мисията на НАТО "Решителна подкрепа", която продължи до 11 септември 2021 г.
Това вече не беше бойна мисия, а по-скоро консултантска и логистична подкрепа за афганистанското правителство.
НАТО остави след себе си само мир и сигурност в Афганистан.
За кратко време талибаните поеха контрола над големи части от цялата страна.
Според Welthungerhilfe хуманитарната ситуация е "катастрофална".
Много наблюдатели смятат международната мисия в Афганистан за неуспешна.
Това, което НАТО и съюзниците му оставиха след себе си, са около 240 000 жертви.
До 2012 г. са загинали 43 000 цивилни граждани.
Над 3500 войници на НАТО губят живота си - 59 от тях са от германския бундесвер.
Международна военна операция в Либия от 19 март до 31 октомври 2011 г.
На 17 март 2011 г. Резолюция 1973 на ООН упълномощи държавите - членки на ООН, да създадат "забранена за полети зона
над Либия", за да защитят цивилното население и да подкрепят бунтовниците срещу правителствените войски.
На 31 март 2011 г. НАТО пое командването на цялата военна операция за изпълнение на Резолюция 1973 на ООН.
НАТО извърши общо 7587 въздушни удара с 260 изтребителя.
Резултатът е 50 000 смъртни случая на цивилни граждани и 50 000 ранени цивилни граждани.
По-голямата част от икономическата инфраструктура е разрушена, а съоръженията на голямата водопроводна мрежа са бомбардирани.
Разполагането на НАТО в Либия не доведе до нищо друго, освен до осигуряване на мир.
След падането на държавния глава Муамар Кадафи през 2011 г. Либия е разтърсвана от ожесточени конфликти.
Политическата нестабилност и сривът на обществения ред и икономиката продължават да характеризират
ежедневието на хората в северноафриканската страна и до днес.
Освен това милиони бежанци пристигнаха в Европа през Либия.
Преди предполагаемото "хуманитарно" бедствие в Либия, страната под управлението на Муамар Кадафи имаше един от
най-високите доходи на глава от населението и най-високите социални постижения в цяла Африка.
Твърдението, че Кадафи е убил 6 000 души, се оказа лъжа.
След падането на Кадафи хуманитарната катастрофа едва започваше!
По-нататъшни войни от и със страни от НАТО
Водените от НАТО операции причиниха неописуеми страдания със стотици хиляди жертви и опустошителни дългосрочни последици!
Освен това има и други войни, водени от и със страни от НАТО, като например: Войната във Виетнам 1965-1975 г.,
по време на която американската армия масово използва силно токсичния хербицид "Agent Orange".
Това е довело до огромни дългосрочни щети върху околната среда и генетичния материал, малформации на плода и спонтанни аборти.
По данни на правителството до 2009 г. са загинали 400 000 виетнамци.
Първата война в Ирак или Втората война в Персийския залив 1990/91 г.
Втората война в Ирак и третата война в Персийския залив през 2003 г., в които коалицията на желаещите под ръководството на САЩ
изстрелва от 1000 до 2000 тона бронебойни уранови боеприпаси.
Гражданска война в Сирия от 2011 г.
Военна интервенция в Йемен 2011-2015 г.
Всички тези войни имат една обща черта:
Злините, причинени от войната, са по-големи от предполагаемата несправедливост, която тя
трябваше да премахне, за да осигури мир в страната.
Това нарушава принципа на международното право на войната.
Тези войни имат и още една обща черта: те са изградени върху лъжи.
В книгата си "Незаконни войни: как страните от НАТО саботират ООН" швейцарският историк д-р Даниеле Гансер
показва как в миналото и сега се водят незаконни войни - без алианс и без изричен мандат на ООН.
Ето защо войните са морално оправдани с предполагаеми "хуманитарни бедствия" или други лъжи.
Но как е възможно това и как се прилага?
И ако операциите на НАТО не са осигурили мира в миналото, трябва ли да го направят в настоящето?
2. ако операциите на НАТО по никакъв начин не са осигурили мир, това чист провал ли е било или хитра сметка?
За да отговорим на този въпрос, трябва да погледнем зад кулисите на НАТО.
Кой стои зад НАТО и какви са целите му?
Кой стои зад създаването на НАТО?
Както се казва: "Всички пътища водят към Рим":
"Всички следи водят към американския частен мозъчен тръст Съвет за международни отношения -
накратко CFR, що се отнася до поддръжниците на НАТО."
Американският юрист Уилям Бънди смята, че изследователските групи на CFR са помогнали за създаването на рамката на мислене, довела
до плана "Маршал" (американска програма за икономическо развитие за възстановяване на
европейските страни след Втората световна война) и НАТО.
Бънди е бил анализатор в службата за външно разузнаване на ЦРУ.
Когато през септември 1939 г. в Европа започва Втората световна война, Държавният департамент на САЩ
предлага програма за независими анализи и проучвания.
Това беше разпределено в проучвателните групи на CFR.
Проектът, станал известен като "Изследвания на войната и мира", има за цел да направлява американската външна
политика през следващите години на война и предизвикателния нов свят, който ще се появи след това.
На уебсайта на CFR се посочва също, че "въпросът е строго поверителен".
Цитат: "Защото целият план щеше да бъде "изхвърлен зад борда", ако станеше публично известно, че
Външното министерство работи с външна група (CFR).
Фондация "Рокфелер" се съгласява да финансира проекта, отначало неохотно, но след като се
убеждава в неговата важност, с почти 350 000 долара .
През следващите пет години почти 100 мъже участват в "Изследване на войната и мира", "
Председател на инициативния комитет за изследване на войната и мира е Норман Х. Дейвис .
От 1921 г. Дейвис е член на борда на CFR, а от 1936-44 г. е негов председател.
Алън Уелш Дълес и Хансън У. Болдуин (1903-1991 г.) оглавяват групата за въоръжения "Изследвания на войната и мира",
където са разработени основните идеи и проекти за НАТО.
Алън Уелш Дълес е член на управителния съвет на CFR в периода 1927-1969 г. и президент в периода
1946-1950 г.; ръководител е на ЦРУ в периода 1953-1961 г.
Като директор на ЦРУ Дълес разрешава тайните убийства на Фидел Кастро , Патрис Лумумба и Рафаел Трухильо и др.
Лумумба е убит с разстрел.
Преди това той изиграва важна роля за мирното извеждане на Конго от белгийското колониално управление.
Дълес е отговорен за свалянето на правителствата в Иран и Гватемала.
Под негово ръководство ЦРУ тайно подкрепя две съперничещи си конфликтни страни в Южна
и Централна Америка по едно и също време.
Дълес дори доставя оръжие на кубинските революционери.
В съответствие с принципа "разделяй и владей".
Този принцип описва военна, политическа или реторична стратегия, целяща да раздели противниковия лагер.
През 1953 г. Дълес инициира и изследователската програма на ЦРУ MK ULTRA.
Програмата за контрол на съзнанието включва хиляди опити с хора, при които са документирани няколко смъртни случая.
Историкът д-р Даниеле Гансер стига до извода в своя труд, че убийството на президента
Джон Кенеди също е поръчано от Алън Дълес.
Дълес е масон от 33-та степен.
Затова не е ли изненадващо, че НАТО изобщо не осигурява мир, след като основната му идея е
разработена с помощта на Алън Дълес, чиито ръце са в кръв?
Статия от юли 1983 г. в британското специализирано издание "International Affairs" хвърля
светлина върху последвалото създаване на НАТО.
Заглавието е: "Преговорите в Пентагона през март 1948 г.: началото на Северноатлантическия договор".
Според авторите Цеес Вибес и Берт Зееман тази статия има за цел да допълни официалната историография на НАТО.
Цитат: "Според официалната историография на НАТО преговорите, довели до подписването на Северноатлантическия
договор, започват във Вашингтон на 6 юли 1948 г.
Въпреки това от няколко години е известно, че преговорите за договор за сигурност между САЩ и
западноевропейските държави се водят още преди тази дата.
Тези преговори се провеждат в края на март 1948 г. при строга секретност между САЩ,
Обединеното кралство и Канада в Пентагона във Вашингтон.
Един от участниците в тези тайни консултации разказва за "решаващите (и тайни) преговори в Пентагона
през март 1948 г., по време на които всъщност беше замислен Северноатлантическият договор".
В статията на "International Affairs" се посочват и имената на хората, които са водили
преговорите в Пентагона между 22 март и 1 април 1948 г.
И тук следите на участниците в делегацията водят, как би могло да бъде иначе, до CFR:
Люис У. Дъглас , ръководител на делегацията.
В периода 1947-1950 г. е посланик на САЩ в Обединеното кралство.
От 1935 г. е член на фондация "Рокфелер", а от 1936-1939 г. - на изпълнителния комитет.
В периода 1940-1964 г. е член на борда на Съвета за международни отношения.
Теодор Ахил , американски дипломат в Перу, също е член на CFR.
Алфред Грюнтер , генерал от армията на САЩ, е главнокомандващ на всички операции на НАТО в периода 1953-1956 г.
Робърт Сесил е британски дипломат и съосновател на "Чатъм Хаус" през юли 1920 г. - частен мозъчен тръст, базиран в Лондон.
Една година по-късно в Ню Йорк е основан американският аналог - CFR.
До 2004 г. Чатъм Хаус е известен и като Кралски институт по международни отношения.
Основните проекти се финансират от фондация "Рокфелер", фондация "Бил и Мелинда Гейтс", НАТО и др.
Робърт Сесил е бил масон.
Лестър Б. Пиърсън , ръководител на канадската делегация, е 14-ият министър-председател на Канада от 1963 до 1968 г.
Той е член на групата Билдерберг и участник в срещата на Билдерберг през 1964 г.
Фондация "Рокфелер", ЦРУ и CFR отново участват в създаването на групата "Билдерберг".
Целта беше да се организират периодични конференции с европейски и американски политици и бизнес лидери.
3. цели на НАТО = цели на ОНД
За да се разберат основните цели или предназначение на НАТО, трябва да се разберат целите на CFR.
CFR е скромен на своя уебсайт:
Тя ни помага "да разберем по-добре света и външнополитическите решения, пред които са
изправени Съединените щати и други държави".
Но е малко вероятно една организация да изгради безпрецедентно широка мрежа само за да изпълнява консултантска функция!
В продължение на десетилетия CFR заема почти всички ключови позиции в правителството на САЩ и осигурява
няколкостотин висши служители и съветници за всяка администрация - независимо дали е демократична или републиканска.
Ричард Харууд, бивш изпълнителен редактор и омбудсман на в. "Вашингтон пост", пише одобрително за Съвета за международни
отношения, че неговите членове "най-много приличат на това, което може да се нарече управляваща върхушка в САЩ.
(...) Те не само анализират и тълкуват външната политика на САЩ, но и помагат за нейното създаване."
Членове на частния Съвет за международни отношения са:
няколко президенти и вицепрезиденти на САЩ от двете партии;
почти всички държавни секретари, министри на отбраната и на финансите на САЩ;
повечето началници на щабове и командири на американската армия и НАТО;
някои от най-влиятелните членове на Конгреса (особено тези, които определят политиката в
областта на външните работи и сигурността);
Почти всички съветници по националната сигурност, директори на ЦРУ, посланици на ООН, председатели на
Федералния резерв, президенти на Световната банка и директори на Националния икономически съвет;
многобройни изтъкнати учени; многобройни директори на банки, мозъчни тръстове,
университети, неправителствени организации и Холивуд;
както и основните членове на Комисията 9/11 и Комисията Уорън
Освен това CFR включва компании, които принадлежат към световните гиганти на големия бизнес, голямото
банкиране, големите технологии, големите данни, големите медии и големите фармацевтични компании.
Накратко, CFR има ненадминат обхват и мощ.
Въпреки това властта и влиянието, упражнявани от CFR, се простират далеч отвъд нейните членове:
В Англия CFR има сродна организация, известна като Кралски институт по международни отношения (RIIA),
известен също като Чатъм Хаус, основан през 1920 г;
В Европа през 2007 г. CFR създаде "Европейски съвет за външни отношения" (ECFR);
Със Съвета на съветите (СС) CFR обединява организации-членки от 24 държави, включително Русия и Китай.
Руската организация, член на CFR, "Съвет по външна и отбранителна политика" (СВОП) ръководи дискусионния клуб "Валдай",
в който редовно участва руският президент Владимир Путин.
Двуседмичното печатно списание "The New American" го обобщава по следния начин в броя си от юли 2021 г.
Това беше специално издание по случай 100-годишнината на CFR със заглавие: "CFR: все още властта зад трона".
"Историята на CFR е хроника на вековната война срещу националния суверенитет и на непрестанния стремеж към
установяване на всемогъщо световно правителство, което глобалистите от CFR често наричат "Нов световен ред". (...)
Всъщност CFR упражнява безпрецедентно влияние в политическите, финансовите,
икономическите, медийните и академичните среди. (...)
Той е публичното лице, централната нервна система на това, което критиците наричат "дълбоката държава" - неизбраното "постоянно
правителство", което е поело контрола над страната ни."
Изданието завършва с думите, цитирам: "Адската хватка на "Дълбоката държава" върху нашата нация - и върху целия свят -
няма да бъде прекъсната, докато повече американци (и повече хора по света) не се събудят, не разкрият нарастващия контрол на CFR
и не се противопоставят на дяволския й план за нов световен ред."
На 17 февруари 1950 г. банкерът от Уолстрийт Джеймс П. Уорбърг, съветник на Франклин Д. Рузвелт, заявява пред комисия на Сената
на САЩ: "Ще имаме световно правителство, независимо дали ни харесва, или не (...) по взаимно съгласие или чрез завладяване.
Рузвелт заявява пред комисия на Сената на САЩ: "Ще имаме световно правителство, независимо дали ни харесва
или не (...) по взаимно съгласие или чрез завладяване".
Той също е член на CFR, както и баща му Пол Варбург, известен като "бащата" на Системата за федерален резерв.
Доколко НАТО играе ключова роля в изпълнението на програмата за централизирано световно
правителство, може да се види в следващите глави.
4 Как е възможно операциите на НАТО да се продават като "осигуряване на мира"? - "Пропагандната матрица" на CFR
Успешното прилагане на геополитически стратегии, най-вече оправдаването на военни средства за привидно
осигуряване на мир, би било немислимо без ефективно влияние върху общественото мнение.
Проучване от 22 страници на Swiss Policy Research (SPR) от септември 2017 г. представя "Пропагандната матрица" на CFR:
"Как CFR контролира потока от геостратегическа информация".
"Swiss Policy Research" е независим изследователски и информационен проект за геополитическата
пропаганда в швейцарските и международните медии.
В проучването се обяснява "как CFR създаде до голяма степен самостоятелен трансатлантически информационен цикъл, в който
почти всички значими източници и отправни точки се контролират от членовете на Съвета и неговите партньорски организации".
В САЩ почти всички известни медии са основани от представители на CFR или са закупени преди десетилетия.
В Германия участието на водещи представители на медиите - освен в групата "Билдерберг" - се
осъществява най-вече чрез така наречения Атлантически мост.
Тя е основана през 1952 г. от президента на CFR и Световната банка Джон МакКлой заедно с члена на CFR и банкер Ерик Варбург.
В Швейцария структурната интеграция на големите издатели се осъществява главно чрез Bilderberg Group и чрез все
по-тясно сътрудничество с германските медии Atlantikbrücke.
Информационни агенции
Новинарските агенции играят особена роля в информационната матрица.
Всъщност при международни събития почти всички текстове и изображения, използвани от медиите на
CFR, идват само от три световни новинарски агенции:
американската Associated Press (AP), британско-канадската Thomson-Reuters и френската Agence France-Presse (AFP).
Докато Ройтерс и АП участват пряко в Съвета, АФП е собственост на френската държава, която на свой ред е интегрирана в
трансатлантическите структури чрез Билдербергската група и НАТО.
Неправителствени организации (НПО) и PR агенции
Дори без неправителствени организации би било почти невъзможно да се продадат военните операции на широката общественост.
Те заблуждават хората, че са по-независими и надеждни.
Всъщност директорите на "Амнести интернешънъл" (AI), "Хюман райтс уоч" (HRW) и на много други привидно хуманитарни
организации са участвали в CFR в продължение на десетилетия.
Много други се финансират и ръководят от милиардери на CFR като Джордж Сорос.
Swiss Policy Research (SPR) пише, че такива НПО се използват винаги, когато военната интервенция
трябва да бъде легитимирана от хуманитарна гледна точка.
Още през 1991 г. "Амнести интернешънъл" публично "потвърди" "лъжата за инкубатора" , измислена от
американска PR фирма , и по този начин допринесе значително за започването на войната в Залива.
Амнести Интернешънъл и Хюман Райтс Уоч също призоваха за "хуманитарни" военни интервенции на Балканите, в Афганистан и
Либия въз основа на съмнителни или дори неверни твърдения.
Според Swiss Policy Research твърдението, че Кадафи е убил 6000 души, се оказва лъжа.
Войната в Персийския залив току-що е приключила и лъжата за инкубатора е разкрита, когато американската PR агенция
Rudder Finn вече е активна в балканските войни, подготвяйки почвата за реклама на последвалата интервенция на НАТО.
Тогавашният директор на Rudder Finn обяснява в по-късно интервю защо компанията му е разпространявала фалшиви
съобщения за сръбски "лагери на смъртта" в Босна, например:
"Ние не сме потвърдили съществуването на лагери на смъртта в Босна, а само сме оповестили, че
(американското списание) Newsday твърди това.
(...) Имахме работа за вършене и я свършихме.
Не ни плащат, за да бъдем морални."
Съществуват и уж хуманитарни организации като Avaaz или Campact с техните онлайн петиции.
Вместо да подкрепят тропическите гори, те изведнъж искат "зона, забранена за полети" над Либия.
5. операциите на НАТО могат да се продават като "осигуряване на мира", защото не само "пропагандната
матрица", но и самата НАТО е твърдо в ръцете на CFR
Swiss Policy Research пише: "От десетилетия CFR поддържа своя собствена програма за обучение на офицери, така че според
оценките около 75% от всички висши американски военни офицери вече са били обучавани от CFR - включително почти
всички началници на щабове, върховни командири на НАТО и регионални командири от Втората световна война насам.
По този начин Съветът изгради идеологически обучени, имперски въоръжени сили, които иначе
са познати почти само от тоталитарните режими."
Можете да се запознаете с програмата за военно обучение на уебсайта на CFR:
"Програмата дава възможност на избраните служители да разширят познанията си в областта на международните отношения, като
прекарат една година в централата на CFR в Ню Йорк (...) чрез интензивно участие в активната програма от срещи и събития на CFR,
както и чрез взаимодействие с разнообразните членове на CFR."
Следите на генералните секретари на НАТО и на върховните съюзнически командири в Европа (накратко
SACEUR) също сочат към Билдербергската група и CFR.
Генералният секретар представлява организацията публично като върховен представител на НАТО.
Той винаги е от Европа.
SACEUR винаги е американски генерал или адмирал и има върховно военно оперативно командване.
Значителен брой от генералните секретари и Върховните комисари по сигурността са участвали в конференциите на Билдерберг.
Списъкът с имената може да бъде намерен в надписите.
6. НАТО като инструмент - не за осигуряване на мир, а за постигане на глобалните цели на CFR,
включително и за централизирано световно правителство.
Фактът на безпрецедентната концентрация на власт на CFR и нейната глобална мрежа позволяват да се направи само един извод:
НАТО трябва да се разглежда като един от инструментите за постигане на глобалните цели на CFR,
включително и на централизирано световно правителство.
Предполагаемото "опазване на мира" служи единствено за легитимиране на тяхното
съществуване и операции - в услуга на CFR.
Една от геополитическите цели на стратезите на CFR със сигурност е да осигурят, ако не и да разширят,
военното превъзходство на американската армия и НАТО в света.
Според актуална информация от юни 2023 г. въоръжените сили на САЩ разполагат с около 750 военни бази в над 80 държави извън САЩ.
В Германия има 119 военни обекта.
Визуална база данни показва 56 бази на НАТО по света.
Заслужава да се спомене и американската военна база "Камп Бондстийл" в Косово.
Тя е създадена след операцията на НАТО "Съюзна сила" срещу Югославия през юни 1999 г.
Базата е разположена на площ от 386 хектара (3 860 000 кв.м) и в нея живеят до 7000 войници
от американската армия и съюзнически войски.
"Стратегията на напрежението" като геополитически инструмент на архитектите на световното правителство за по-нататъшно
разширяване на тяхната политическа и военна световна власт
Но всеки геостратег, който иска да разшири още повече своята политическа и военна световна мощ, не разчита
предимно на конвенционални - така наречени - "горещи" войни, а на това да държи населението в "страх и ужас".
Това е известно още като "стратегия на напрежението".
В Krimpedia може да се намери следното определение:
"Стратегията на напрежението като политически термин се отнася до мерките, насърчавани или провеждани от
държавните органи, за да предизвикат страх или несигурност сред собственото си население или държава.
(...) Освен това стратегията на напрежението може да послужи за оправдаване на репресивните действия и намеси на държавата,
като засили желанието на населението за държавна намеса."
Не ви ли звучи познато?
Предполагаемата пандемия от коронавирус изпраща поздрави.
Репресивните мерки можеха да бъдат оправдани единствено с помощта на "подклаждане на страх и несигурност".
Но да се върнем към термина "стратегия на напрежението".
Терминът "стратегия на напрежението" е използван за първи път през 1969 г. в статия в британския неделен вестник "Обзървър".
Той говори за тайни операции на италианската държава.
Между 1969 г. и 1984 г. в Италия са извършени няколко терористични нападения, в резултат на
които загиват над 200 души, а около 600 са ранени.
За това са обвинени "Червените бригади" - радикална лява група.
Обширните разследвания на венецианския съдия-следовател Феличе Касон го отвеждат по следите на един от
истинските извършители - десния екстремист Винченцо Винчигера.
Той направи обширна и важна изповед.
Винчигера свидетелства, че е бил прикриван от хора от държавния апарат и че убийството е било част от цялостна стратегия,
която по-късно Касон описва като "стратегия на напрежението".
Този подход е насочен към дискредитиране на традиционно силната Комунистическа партия в Италия, за
да се предотврати нейното участие в управлението.
Касън продължава разследването и след като проучва архивите на военното разузнаване SISMI , разкрива съществуването на
изключително секретна сложна структура в италианската държава.
Това са така наречените "организации за престой" , които в Италия се наричат "Гладио".
"Гладио" възниква в резултат на сътрудничеството между италианската "разузнавателна служба на въоръжените
сили" SIFAR и ЦРУ и е интегрирана в НАТО от 1964 г.
Правилно разбрано. Това са тайните армии на НАТО, създадени след Втората световна война от американската
тайна служба ЦРУ заедно с британската тайна служба МИ6.
В случай на съветска окупация на страните, те трябва да се сражават като партизани и да освободят Западна Европа.
В своя изследователски проект, посветен на тайните армии на НАТО, швейцарският историк д-р Даниеле Гансер открива доказателства, че
освен в Италия подобни мрежи са съществували във Франция, Германия, Гърция, Нидерландия, Белгия,
Испания, Португалия, Норвегия, Люксембург, Дания, Австрия, Финландия, Швеция и Швейцария.
Според историка Даниеле Гансер "терорът (...) е по-подходящ от всяка друга военна стратегия за манипулиране на населението".
Според Гансър методите за създаване и манипулиране на страха имат за цел да направят (местното) население възприемчиво или
враждебно към "определени политически или икономически мерки".
Как може да се манипулира по-добре населението и да се направи така, че то да е податливо на централизирано световно
правителство, освен чрез създаване на страх и несигурност?
Методите, използвани за всяване на страх и ужас сред населението, обаче не се отнасят само до терора с използване
на въоръжена сила, но и до всякакъв вид военна реторика.
Така например така наречената "студена война" между САЩ и Съветския съюз между 1945 и 1991 г. доведе до
истинска надпревара във въоръжаването, включително и ядрена.
Въпреки че пряка открита война с използване на оръжия беше избегната, взаимната заплаха от ядрена война под
термина "възпиране" за първи път породи възможността за самоизяждане на човечеството ("свръхубийство").
Конфликтът на няколко пъти придоби изключително заплашителен характер, така че възможността за "гореща"
война между свръхсилите винаги витаеше във въздуха.
По този начин населението е държано в "напрежение" и "несигурност" през цялото време.
Това е в полза на правителствата и отбранителната индустрия, които лишават хората от техните
граждански права и свободи или печелят по друг начин.
Същият модел може да бъде разпознат и в настоящата реторика около конфликта между Украйна и Русия.
След разпадането на Съветския съюз през 1991 г. идва ред на НАТО.
Правилно разбрано! С т.нар. разширяване на НАТО на изток от 1999 г. насам геополитическите стратези успяха да
запазят потенциала за конфликт с Русия и да поддържат собственото си население в напрежение.
Когато през 1999 г. НАТО за първи път се разшири на изток, това бяха Полша, Чехия и Унгария;
2004 г. България, Естония, Латвия, Литва, Румъния, Словакия и Словения;
2009 Албания и Хърватия;
2017 Черна гора; 2020 Северна Македония;
2023 Финландия; 2024 Швеция
Присъединяването на Украйна към НАТО ще бъде абсолютният връх на политиката на конфронтация и напрежение с Русия.
Ако Украйна се присъедини към НАТО, клаузата за взаимопомощ ще бъде задействана и всички
държави от НАТО ще се окажат във война с Русия.
Може да се предположи, че това ще доведе до разпростиране на войната в цяла Европа, ако не и в целия свят.
В интервю за радио "Дойчландфунк" през март 2024 г. генералният секретар на НАТО Йенс Столтенберг подчертава, че не може да
каже кога точно Украйна ще бъде приета в алианса: "Но работим усилено, за да гарантираме, че това ще стане възможно най-бързо."
Държавният секретар на САЩ Антъни Блинкен заяви в кулоарите на церемонията по отбелязването на
75-годишнината на НАТО, цитирам: "Украйна ще стане член на НАТО.
Целта ни на тази среща е да помогнем за изграждането на мост към тяхното присъединяване."
Блинкен, както се досещате, е член на CFR.
Отдавна се води противоречив дебат дали по време на преговорите през 1990 г. е имало такова
обещание, че НАТО няма да се разширява на изток.
Факт е, че няма обвързващ и основан на договор ангажимент към Съветския съюз или Русия.
Владимир Поленов, член на руската делегация по време на преговорите през 1990 г., казва: "Беше грешка да не се
дадат писмени гаранции на Съветския съюз, че НАТО няма да се разширява на изток. Това беше много голяма грешка."
Дали със или без обещание, не би трябвало да има значение за стратезите на CFR.
НАТО изпълни целта си да поддържа "стратегията на напрежението".
Съществува обаче и друго показателно обещание между правителствата на Русия и САЩ:
В изданието на Berliner Zeitung от 14 април 2014 г. германският писател Ролф Хоххут споменава, че
Кремъл и Белият дом имат тайно споразумение от 1952 г:
"... според който, ако Студената война прерасне в гореща, в Русия и Америка няма да бъде счупено нито едно
стъкло, а ще бъдат унищожени "само" Полша и Германия:
Най-чудовищното предателство на съюзник, за което всеки, който все още чете история, е чувал..."
Подобна стратегия за водене на война на гърба на европейското население е нещо, което със
сигурност може да се повери на стратезите на CFR.
Стратегът на CFR Алън Дълес, като директор на ЦРУ от 1953 до 1961 г., най-накрая дава пример, като снабдява с
оръжие едновременно съперничещите си страни в конфликта.
Статия от 22 април 2024 г. в списание "Foreign Affairs", което се издава на тримесечие от името на Съвета за международни
отношения (CFR), показва, че това не е просто налудничава теория.
Заглавието на статията говори само за себе си: "Европа, но не и НАТО, трябва да изпрати войски в Украйна".
Германският разследващ журналист Томас Рьопер коментира статията, цитирам: "Всеки, който прочете (...) внимателно, ще
разбере, че изявлението на Путин, че САЩ се бият в Украйна до последния украинец, за съжаление е абсолютно вярно.
Нещо повече, статията показва, че авторите също биха искали да се борят до последния европеец..."
Авторите също така ясно посочват, че САЩ и НАТО няма да бъдат засегнати:
"И тъй като европейските сили ще действат извън рамката и територията на НАТО, евентуални жертви няма да
предизвикат реакция по член 5 и да призоват САЩ да действат.
Противник на Русия няма да бъде НАТО, а коалиция от европейски държави, които ще се
стремят към баланс срещу голия руски империализъм."
Стратегия като от учебник, показана в образователния филм "Как протичат съвременните войни?":
"Агресорът" кара избраните от него държави да тръгнат срещу най-големия му съперник със собствените си оръжия и армии.
Едва когато всички страни са изстреляли последните си боеприпаси, загубили са най-добрите си хора и са съсипани, се намесва
истинският враг на човечеството, истинският агресор и подпалвач на войни, за да победи всички
заедно (...) (или) да бъде прославен като спасител."
Вижте също така така наречената реч на американския геостратег Джордж Фридман от 2015 г.
Според доклада САЩ виждат най-голямата си заплаха във възможен германско-руски съюз.
Война в Европа с Германия и Русия би била в интерес на политиката на превъзходство на САЩ.
Спомнете си известното изказване на британския лорд Хейстингс Исмай, направено в
кабинета му на първия генерален секретар на НАТО:
НАТО е създадена, за да "държи Съветския съюз вън, американците вътре и германците долу", на немски: "Да държи
Съветския съюз вън, американците вътре и германците долу".
Може ли това твърдение наистина да се разбира само в контекста на основаването на НАТО, както
правят таблоидните медии, или то е валидно и днес?
7 Заключение: НАТО не може да се разглежда като гарант за "осигуряване на мира" - особено в Европа - а като
гарант за строителите на нов световен ред, и то в два аспекта
За строителите на нов световен ред под централизирано ръководство НАТО изпълнява предназначението си в два аспекта:
Първо, НАТО като подстрекател на войни
На първо място, НАТО подхранва цялото подстрекателство към война - било то с пропаганда, заплахи като
разширяването на НАТО на изток или реално въоръжаване и т.н.
Възможността за война в Европа е по-голяма от когато и да било след Втората световна война.
Уебсайтът на Бундесвера се позовава на "Оперативен план Германия" (съкратено OPLAN DEU).
"Оперативният план на Германия" е "национален план за отбрана" със следните цели:
От една страна, буквално: "да защитава и отбранява Германия, нейната териториална цялост и нейните
граждани заедно с други държавни и граждански субекти".
От друга страна, да "осигури разполагането на съюзнически сили през и в Германия на източния фланг на НАТО".
На 31 май 2024 г. реториката за подстрекаване към война достигна своя връх.
Министрите на външните работи на страните от НАТО се срещнаха в Прага.
В дневния ред бяха включени подготовката за срещата на върха във Вашингтон през юли 2024 г. и подкрепата на НАТО за Украйна.
Заглавието в таблоидната медия гласи: "САЩ и Германия разрешават използването на оръжията
си срещу позиции в Русия, но само край Харков.
На 3 юни украинското правителство вече призова "обхватът на използване" на западните
оръжия да бъде разширен до руска територия.
Това би трябвало да е въпрос на време.
Правото на отбрана произтича от международното право, казва НАТО."
Генералният секретар на Алианса Йенс Столтенберг призова съюзниците да продължат да
доставят оръжия и боеприпаси на Украйна.
Руският отговор дойде незабавно: Русия разглежда действията на НАТО като сериозна ескалация и заплашва с масиран отговор.
Дмитрий Медведев, президент на Русия от 2008 до 2012 г. и заместник-ръководител на Съвета за сигурност на Руската
федерация от 2020 г. насам, написа в канала си в Telegram:
"Подобна "индивидуална помощ" от страна на държавите от НАТО срещу Русия ... представлява сериозна ескалация на конфликта.
Бившата Украйна и нейните съюзници от НАТО ще получат отговор с такава разрушителна сила, че самият Алианс просто
няма да може да устои на това да бъде въвлечен в конфликта."
На 27-ия Международен икономически форум в Санкт Петербург в началото на юни 2024 г. руският
президент Владимир Путин говори за "асиметричен отговор". .
Той определи така наречения "симетричен отговор", според който Русия иска да атакува територията на НАТО, като "глупост".
Путин заяви: "Ние мислим, че ако някой смята за възможно да достави оръжия в зоната на бойните действия, за да извърши
нападения на наша територия (...), защо да нямаме право да поставим такива оръжия в региони по света, където се
извършват нападения срещу чувствителни обекти на тези държави, които правят това по отношение на Русия?"
Второ, НАТО като маневра за отклоняване на вниманието
Второ, НАТО, заедно с всички военни подстрекателства, включително истерията за война, служи като желана маневра за отклоняване на
вниманието от истинските цели на стратезите на CFR, а именно създаването на основите на централизирано световно правителство.
Военното превъзходство е само един от няколкото фактора.
Един от най-важните крайъгълни камъни за установяването на нов световен ред е контролът
и властта над здравеопазването и финансите.
По-специално в областта на здравеопазването новият пандемичен договор на СЗО и преразгледаните Международни
здравни правила имат за цел да централизират контрола върху "здравните мерки" в световен мащаб.
Тогава СЗО - която, подобно на ООН, е създадена в рамките на проучвателните групи на CFR - ще получи изключителна
власт да тълкува болестите и да взема решения за мерки.
Друг основен елемент е контролът върху финансите.
Понастоящем в световен мащаб - включително в Русия и Китай - се подготвя въвеждането на цифрови валути на централните банки.
Според германския финансов експерт Ернст Волф всеки гражданин и всяко предприятие трябва
да имат само една сметка в централната банка.
Това ще позволи на държавата да определя централизирано паричното предлагане, да управлява и контролира паричните
потоци и да определя лихвените проценти според нуждите.
Цитирам Ернст Волф: "Гражданите много бързо ще разберат, че държавата може не само да проследява всяка отделна транзакция, но
и да налага индивидуални лихвени проценти, индивидуални данъчни ставки или санкции, да обвързва парите със
социална кредитна система в китайски стил или да ги откъсне напълно от всички финансови потоци."
Това са само два примера за това как властта и контролът ще бъдат централизирани в световен
мащаб и предадени на "световното правителство".
НАТО служи първо за осигуряване на военно превъзходство и второ - за отклоняване на вниманието от всички
видове опити за световно господство, които са в разгара си.
Kla.TV разкрива тези усилия в много предавания.
Някои от тях можете да намерите в синьото поле за информация.
Скъпи зрители, може би сега се чувствате смазани от всички тези факти и не виждате изход.
Kla.TV често получава обратна връзка от публиката, че само посочваме проблемите, но не представяме решения.
На този етап обаче не можем да се извиним за факта, че нашите решения не са вкоренени във видимата област.
Пред лицето на всички тези огромни заплахи ние от десетилетия черпим сили и надежда от едно по-висше
измерение, за което Иво Сасек многократно свидетелства.
За всички, които не искат да губят надежда, бихме искали да обърнем внимание на широката ни гама от изпълнени със светлина
конференции на www.ivo-sasek.ch/veranstaltungen и www.sasek.tv.
И накрая, гледайте три кратки откъса от речта на основателя на Kla.TV Иво Сасек на
Международната среща на приятелите на 4 май 2024 г.
Сасек говори за оръжието за отвличане на вниманието от това, което всъщност е скрита
световна война, и за спасителния изход от нея.
Скъпи мои, спешно трябва да се научим да разбираме, че времената са се променили.
Войните, които понастоящем се водят по аналогия, т.е. физическите войни с техните танкове, хеликоптери, крилати
ракети и други подобни, днес имат съвсем различна функция.
Знаете ли кои са те?
Тези конвенционални войни, които се водят в момента, служат предимно като оръжие за отвличане на
вниманието от истинската скрита световна война, разбирате ли?
Самите войни, помислете внимателно за това изречение, което казвам, самите войни, които се водят в момента, са
отвличащи маневри, за да прикрият много по-голяма текуща война.
Ако успеят да ваксинират целия свят - тази генна терапия - можете ли да разберете как става това?
Сегашната хибридна война, от друга страна, всъщност обхваща последното и окончателно човешко същество на тази планета.
Както чичо Бил (Гейтс) прогнозира: "Само когато всеки човек под това небе бъде ваксиниран, ще бъдем
в безопасност..." - Знаете, чичо Бил, Бил Гейтс.
- Така че скритият нападател се съобразява с него.
Той го е записал преди 120 години, аз го имам в писмен вид.
Скритият нападател очаква да бъде разпознат от нас едва когато вече е твърде късно, защото тогава всяка опозиция може
да бъде смазана с едно натискане на бутон с помощта на цифрова, безналична технология за пълно наблюдение.
Сега, в тези наши дни, в този ден на разблокиране - както го наричам днес - Бог изважда най-твърдата си,
най-острата си стрела, най-мощното си оръжие, така да се каже.
Какво е това оръжие? За физически оръжия ли става дума?
Не, не, не. Не и в момента.
Виждате ли, хилядолетията са ни научили, че физическите оръжия водят само до още по-тежки войни и още по-смъртоносни оръжия.
Научихме, че.
И затова истинските и единствените истински спасителни Божии оръжия са оръжията на духа.
Оръжието на думата. Най-силното, което има под небето.
Истината, например, изречена, но не като слаба или дори убиваща закона човешка дума, а истината, изречена според
ефектите на властта и мощните удостоверения на онтичната власт.
Виждате ли разликата?
Това означава, че в обявената финална битка можем да използваме само едно оръжие.
Пълният текст на речта "Денят за отключване", която беше излъчена на живо в 53 държави,
можете да намерите на адрес www.kla.tv/29017.
Червеният килим е разстлан и звучи химнът.
Знамето се издига гордо към небето - "Мир! Мир!" се казва толкова често.
Над 50 загинали по едно и също време, хиляди ранени оплакват страданията си.
Към небето се издига черен дим, хората крещят за мир с пълно гърло.
Подобно на златното слънце на небосклона, ние желаем мир като крайна цел.
Мирът не е далечна цел, мирът е пътят.
Мирът е превозно средство, с което се движите.
Мирът, мирът, мирът започва В мен.
Мир, мир, мир - това е Бог в мен.
Който царува дълбоко в сърцето ми, съществува далеч отвъд логиката и разума, проявява се като общностен мир в нас.
На пет континента бушуват войни и всеки ден умират хора.
Не стига това, ами и се провокират нови неща - Северна Корея, Русия или Иран.
Гърлото се стяга, пулсът се учестява. Колко още нещастия, преди да се появи мирът?
Юмрукът се стиска като камък. Хей, ако в теб има мир, ще има и мир.
Подобно на златното слънце на небосклона, ние желаем мир като крайна цел.
Мирът не е далечна цел, мирът е пътят.
Мирът е превозно средство, с което се движите.
Мирът, мирът, мирът започва В мен.
Мир, мир, мир - това е Бог в мен.
Който царува дълбоко в сърцето ми, съществува далеч отвъд логиката и разума, проявява се като общностен мир в нас.
Мирът, мирът, мирът започва и във вас.
Мир, мир, мир - това е Бог във вас.
Този мир създава единство с всички, дори да е лудост, хей, има такава сила.
Мирът, мирът, мирът започва В мен.
Мир, мир, мир - това е Бог в мен.
Който царува дълбоко в сърцето ми, съществува далеч отвъд логиката и разума, проявява се като общностен мир в нас.
Мирът, мирът, мирът започва В мен.
Мир, мир, мир - това е Бог в мен.
Който царува дълбоко в сърцето ми, съществува далеч отвъд логиката и разума, проявява се като общностен мир в нас.
Мирът, мирът започва В мен.
Мир, мир, това е Бог в мен.