Jak se říká: "Všechny cesty vedou do Říma", tak se to dá říct:
"Pokud jde o podporovatele NATO, všechny stopy vedou k americkému soukromému think tanku
Council on Foreign Relations, zkráceně CFR."
Skutečnost, že CFR má bezprecedentní koncentraci moci a celosvětovou síť, umožňuje vyvodit jediný závěr:
NATO musí být vnímáno jako jeden z nástrojů k prosazování globálních cílů CFR, včetně centralizované světové vlády.
Údajná "ochrana míru" slouží výhradně k legitimizaci jejich existence a operací - ve službách CFR.
Především NATO podporuje veškeré válečné štvaní - ať už propagandou, hrozbami, jako je
rozšiřování NATO na východ, nebo skutečným zbrojením atd.
V Evropě je možnost války aktuálnější než kdykoli od druhé světové války.
Druhá věc je, že NATO spolu se válečným štváčstvím - až po válečnou hysterii - slouží jako vítaný odváděcí
manévr k prosazení skutečných cílů stratégů CFR: totiž vytvoření základních kamenů centralizované světové vlády.
4. dubna 1949, tedy před 75 lety, bylo založeno NATO jako obranná aliance proti tehdejšímu Sovětskému svazu.
NATO je zkratka pro "Organizaci Severoatlantické smlouvy", známou také jako
"Severoatlantická aliance" nebo "Severoatlantický pakt".
NATO nyní tvoří 32 evropských a severoamerických členských států.
Nejdůležitějším principem aliance je tzv. klauzule o vzájemné pomoci v článku 5 Smlouvy o NATO:
"Strany se dohodly, že ozbrojený útok proti jedné nebo více z nich v Evropě nebo Severní
Americe bude považován za útok proti nim všem."
Článek 5 NATO proto stanoví, že pokud je napaden jeden člen NATO, je de facto napadeno celé NATO.
Rada NATO vyhlašuje stav spojenectví, který byl dosud vyhlášen pouze jednou: po teroristických útocích v USA 11. září 2001.
Veřejnost - jak se lze dočíst na internetových stránkách německé vlády - chválí NATO jako
"nejúspěšnější bezpečnostní alianci na světě".
Již 75 let zaručuje bezpečnost Evropy.
Dobré dva roky po ruské invazi na Ukrajinu vidí v současnosti 67 % obyvatel Německa velmi silné nebo silné ohrožení míru a
bezpečnosti v Evropě, vyplývá z telefonického průzkumu, který 4. dubna 2024 provedla společnost ARD DeutschlandTrend.
82 % lidí považuje NATO za důležité pro zajištění míru v Evropě.
Podle studie "Bezpečnost 2024" je 52 % Švýcarů pro užší vztahy s NATO - 30 % je pro vstup do NATO.
Otázka, do jaké míry NATO zajišťuje mír v Evropě, rozděluje názory a znepokojuje obyvatelstvo více než kdy jindy.
Cílem tohoto dokumentu je tuto otázku prozkoumat a nahlédnout do zákulisí NATO.
1 Zajistilo NATO v minulosti mír? - Nejdůležitější operace NATO
V následujícím textu se budeme podrobněji zabývat některými nejdůležitějšími operacemi NATO.
Jedná se o oficiální operace pod vedením NATO, nikoli o operace vedené zeměmi NATO z jejich vlastní iniciativy.
Všechny její vojenské operace se uskutečnily v období po skončení studené války, tj. po roce 1991.
První z těchto operací proběhla v Bosně od července 1992, a to formou námořní blokády, bezletových zón nebo tzv. mírových sil.
Operace Deliberate Force v Bosně a Hercegovině od 30. srpna do 20. září 1995
V letech 1994 a 1995 zasáhly minometné granáty trh Markalé v Sarajevu.
Zemřelo přitom asi 100 civilistů.
Z minometných střel byli okamžitě obviněni Srbové.
Vyšetřovací komise, která měla zjistit odpovědnost, byla odmítnuta.
Tím bylo NATO oprávněno svrhnout 1026 bomb na 338 cílů v celé Srbskem kontrolované části Bosny.
Za dva a půl týdne letadla z osmi partnerských zemí NATO uskutečnila celkem 3 515 misí.
Při náletech zahynulo přibližně 27 civilistů a stejný počet vojáků.
Situace v Bosně doposud nevedla k míru.
Operace Allied Force v bývalé Svazové republice Jugoslávii od 24. března do 10. června 1999
Operace Allied Force byl krycí název vojenské operace NATO proti Svazové republice Jugoslávie.
Zhruba 200 nasazených stíhaček shodilo 28 018 výbušných zařízení - včetně kazetových
bomb - a 10-15 tun munice s uranovým povlakem.
Neexistoval ani mandát OSN, ani případ spojenectví.
NATO odůvodnilo nálety údajnou "humanitární katastrofou".
Podle několika zpráv, mimo jiné od OBSE (Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě), však před začátkem války
nedošlo k žádné humanitární katastrofě ani etnickým čistkám.
Po začátku války však bylo 10 000 mrtvých vojáků a policistů;
489-528 mrtvých civilistů podle Human Rights Watch;
Podle jugoslávských odhadů bylo zabito 1 200-2 500 civilistů;
ničivé dlouhodobé účinky, jako jsou potraty a závažná onemocnění způsobená uranovou municí.
Podle odhadů zemřelo na dlouhodobé následky 125 000 lidí.
Úmrtnost v Jugoslávii a Srbsku meziročně vzrostla o 2,5 %.
Zničena byla i infrastruktura: 110 nemocnic, 480 škol, 19 železničních stanic, 60 mostů a průmyslových závodů.
Operace Trvalá svoboda (OEF) v Afghánistánu, na Filipínách, v Gruzii, Kyrgyzstánu, na Africkém rohu, v
Somálsku a na Sahaře od 7. října 2001 do 28. prosince 2014
V reakci na útoky z 11. září 2001 vyhlásila vláda USA tzv. válku proti mezinárodnímu terorismu.
Rada NATO poté rozhodla, že útoky budou klasifikovány jako útok na Spojené státy podle článku 5
Severoatlantické smlouvy, který se týká vzájemné pomoci.
Jedním z opatření v této válce proti terorismu byla operace Trvalá svoboda.
Do operace, kterou vedlo ústřední velitelství USA, se zapojilo přibližně 70 zemí.
Operace byla ukončena 28. prosince 2014.
Nahradila ji mise NATO "Resolute Support", která trvala do 11. září 2021.
Nejednalo se již o bojovou misi, ale spíše o poradní a logistickou podporu afghánské vlády.
NATO po sobě v Afghánistánu zanechalo cokoli, jen ne mír a bezpečnost.
Během krátké doby Tálibán ovládl velkou část celé země.
Podle Welthungerhilfe je humanitární situace "katastrofální".
Mnozí pozorovatelé považují mezinárodní misi v Afghánistánu za neúspěšnou.
NATO a jeho spojenci po sobě zanechali odhadem 240 000 obětí.
Jen v roce 2012 zemřelo 43 000 civilistů.
O život přišlo více než 3 500 vojáků NATO - z toho 59 z německého Bundeswehru.
Mezinárodní vojenská operace v Libyi od 19. března do 31. října 2011
Rezoluce OSN č. 1973 ze 17. března 2011 zmocnila členské státy OSN k vytvoření "bezletové zóny nad Libyí",
která měla údajně chránit civilní obyvatelstvo a podpořit povstalce v boji proti vládním jednotkám.
Dne 31. března 2011 převzalo NATO velení nad celou vojenskou operací k prosazení rezoluce OSN č. 1973.
NATO podniklo celkem 7 587 náletů s 260 stíhačkami.
Výsledkem bylo 50 000 mrtvých a 50 000 zraněných civilistů.
Většina hospodářské infrastruktury byla zničena a zařízení rozsáhlé vodovodní sítě byla vybombardována.
Nasazení NATO v Libyi nepřineslo nic jiného než zajištění míru.
Libyí zmítají násilné konflikty od pádu hlavy státu Muammara Kaddáfího v roce 2011.
Politická nestabilita a zhroucení veřejného pořádku a hospodářství dodnes charakterizují
každodenní život obyvatel této severoafrické země.
Kromě toho se do Evropy přes Libyi dostaly miliony uprchlíků.
Před údajnou "humanitární" krizí v Libyi měla země pod vládou Muammara Kaddáfího jeden z nejvyšších příjmů
na obyvatele a nejvyšší sociální úspěchy v celé Africe.
Tvrzení, že Kaddáfí zabil 6 000 lidí, se ukázalo jako lež.
Po pádu Kaddáfího humanitární katastrofa teprve začínala!
Další války zemí NATO a s nimi
Operace vedené NATO způsobily nevýslovné utrpení se statisíci obětí a ničivými dlouhodobými následky!
Kromě toho existují i další války vedené zeměmi NATO a s jejich účastí, například: válka ve Vietnamu v letech
1965-1975, během níž americká armáda ve velkém měřítku používala vysoce toxický herbicid "Agent Orange".
To způsobilo obrovské dlouhodobé poškození životního prostředí a genetického materiálu, malformace plodu a potraty.
Podle vlády zemřelo do roku 2009 400 000 Vietnamců.
1. válka v Iráku nebo 2. válka v Zálivu 1990/91
2. válka v Iráku a 3. válka v Perském zálivu v roce 2003, v nichž koalice ochotných pod vedením USA
vystřílela 1 000 až 2 000 tun pancéřové uranové munice.
Občanská válka v Sýrii od roku 2011
Vojenská intervence v Jemenu 2011-2015
Všechny tyto války mají jedno společné:
Zlo, které válka způsobila, bylo větší než údajné bezpráví, které měla odstranit, aby zajistila mír v zemi.
To je v rozporu se zásadou mezinárodního válečného práva.
A tyto války mají ještě jednu společnou vlastnost: byly založeny na lžích.
Švýcarský historik Dr. Daniele Ganser ve své knize "Nelegální války: Jak země NATO sabotují OSN" ukázal, jak
byly v minulosti i současnosti vedeny nelegální války - bez aliance a bez výslovného mandátu OSN.
Proto se války morálně ospravedlňují údajnými "humanitárními katastrofami" nebo jinými lžemi.
Jak je to ale možné a jak se to realizuje?
A pokud operace NATO nezajistily mír v minulosti, měly by tak učinit v současnosti?
2. Pokud operace NATO v žádném případě nezajistily mír, šlo o pouhé selhání nebo o mazanou kalkulaci?
Abychom mohli odpovědět na tuto otázku, musíme se podívat do zákulisí NATO.
Kdo stojí za NATO a jaké jsou jeho cíle?
Kdo stál za založením NATO?
Jak se říká: "Všechny cesty vedou do Říma":
"Všechny stopy vedou k americkému soukromému think tanku Council on Foreign Relations,
zkráceně CFR, pokud jde o podporovatele NATO."
Americký právník William Bundy připisuje studijním skupinám CFR zásluhu na vytvoření
myšlenkového rámce, který vedl k Marshallovu plánu a NATO.
Bundy byl analytikem zahraniční zpravodajské služby CIA.
Když v září 1939 začala v Evropě druhá světová válka, navrhlo americké ministerstvo
zahraničí program nezávislých analýz a studií.
Ta byla přiřazena ke studijním skupinám CFR.
Projekt, který se stal známým pod názvem War and Peace Studies (Studie o válce a míru), měl sloužit jako vodítko pro
americkou zahraniční politiku v nadcházejících letech války a v novém náročném světě, který měl vzniknout po ní.
Na internetových stránkách CFR se rovněž uvádí, že "záležitost byla přísně důvěrná".
Citace: "Protože celý plán by byl "hozen přes palubu", kdyby se dostalo na veřejnost, že
ministerstvo zahraničí spolupracuje s externí skupinou (CFR).
Rockefellerova nadace souhlasila s financováním projektu, nejprve neochotně, ale poté, co byla
přesvědčena o jeho důležitosti, poskytla téměř 350 000 dolarů .
V následujících pěti letech se "studia války a míru" zúčastnilo téměř 100 mužů, "
Předsedou řídícího výboru pro válečná a mírová studia byl Norman H. Davis .
Davis byl od roku 1921 členem představenstva CFR a v letech 1936-44 jejím prezidentem.
Allen Welsh Dulles a Hanson W. Baldwin (1903-1991) vedli skupinu "War and Peace Studies",
kde vznikly základní myšlenky a návrhy NATO.
Allen Welsh Dulles byl v letech 1927-69 členem představenstva CFR a v letech 1946-50 jejím
prezidentem; v letech 1953-1961 stál v čele CIA.
Jako ředitel CIA schválil Dulles mimo jiné tajné vraždy Fidela Castra , Patrice Lumumby a Rafaela Trujilla .
Lumumba byl zavražděn zastřelením.
Předtím hrál důležitou roli při mírovém vyvedení Konga z belgické koloniální nadvlády.
Dulles byl zodpovědný za svržení vlád v Íránu a Guatemale.
Pod jeho vedením CIA tajně podporovala dvě soupeřící konfliktní strany v Jižní a Střední Americe ve stejnou dobu.
Dulles dokonce nechal kubánské revolucionáře zásobovat zbraněmi.
V souladu se zásadou "rozděl a panuj".
Tento princip popisuje vojenskou, politickou nebo rétorickou strategii, jejímž cílem je rozdělit tábor protivníka.
Dulles také v roce 1953 inicioval výzkumný program CIA MK ULTRA.
Program kontroly mysli zahrnoval tisíce pokusů na lidech, při nichž bylo zdokumentováno několik úmrtí.
Historik Dr. Daniele Ganser došel ve své práci k závěru, že objednavatelem vraždy
prezidenta Johna F. Kennedyho byl rovněž Allen Dulles.
Dulles byl svobodným zednářem 33. stupně.
Není tedy překvapivé, že NATO vůbec nezajišťuje mír, když na jeho základní myšlence se
podílel Allen Dulles, který má ruce od krve?
Článek z července 1983 v britské odborné publikaci "International Affairs" osvětluje následné založení NATO.
Název knihy zní: "Jednání v Pentagonu v březnu 1948: počátek Severoatlantické smlouvy".
Podle autorů Ceese Wiebese a Berta Zeemana měl tento článek doplnit oficiální historiografii NATO.
Citace: "Podle oficiální historiografie NATO byla jednání, která vedla k podpisu Severoatlantické
smlouvy, zahájena ve Washingtonu 6. července 1948.
Již několik let je však známo, že jednání o bezpečnostní smlouvě mezi Spojenými státy a
západoevropskými státy probíhala již před tímto datem.
Tato jednání proběhla koncem března 1948 v přísném utajení mezi Spojenými státy, Spojeným
královstvím a Kanadou v Pentagonu ve Washingtonu.
Jeden z účastníků těchto tajných konzultací hovoří o 'rozhodujících (a tajných) jednáních v Pentagonu v březnu 1948,
při nichž byla Severoatlantická smlouva skutečně zkoncipována'."
V článku "International Affairs" jsou také uvedena jména osob, které vedly jednání v
Pentagonu mezi 22. březnem a 1. dubnem 1948.
I zde vedou stopy účastníků delegace, jak by tomu mohlo být jinak, do CFR:
Lewis W. Douglas , vedoucí jeho delegace.
V letech 1947-1950 byl velvyslancem Spojených států ve Spojeném království.
Od roku 1935 byl členem Rockefellerovy nadace a v letech 1936-1939 členem jejího výkonného výboru.
V letech 1940-1964 byl členem Rady pro zahraniční vztahy.
Členem CFR byl také Theodore Achilles , americký diplomat v Peru.
Alfred Gruenther , generál americké armády, v letech 1953-1956 vrchní velitel všech operací NATO .
Robert Cecil byl britský diplomat a spoluzakladatel soukromého think tanku Chatham House se sídlem v Londýně v červenci 1920.
O rok později byla v New Yorku založena americká obdoba CFR.
Do roku 2004 byl Chatham House známý také jako Královský institut pro mezinárodní záležitosti.
Klíčové projekty financují mimo jiné Rockefellerova nadace, Nadace Billa a Melindy Gatesových a NATO.
Robert Cecil byl svobodný zednář.
Lester B. Pearson , vedoucí kanadské delegace, byl v letech 1963-1968 čtrnáctým kanadským premiérem.
Byl členem skupiny Bilderberg a účastníkem setkání Bilderberg v roce 1964.
Na založení skupiny Bilderberg se opět podílely Rockefellerova nadace, CIA a CFR.
Cílem bylo pořádat opakované konference s evropskými a americkými politiky a vedoucími představiteli podniků.
3. cíle NATO = cíle CFR
Abychom pochopili základní cíle nebo účel NATO, je třeba porozumět cílům CFR.
CFR je na svých webových stránkách skromný:
Slouží k "lepšímu pochopení světa a zahraničněpolitických rozhodnutí, kterým čelí Spojené státy a další země".
Je však nepravděpodobné, že by si organizace vybudovala nebývale rozsáhlou síť jen proto, aby plnila poradenskou funkci!
Po desetiletí CFR obsazovala téměř všechny klíčové pozice ve vládě USA a poskytovala několik stovek
nejvyšších úředníků a poradců pro každou administrativu - ať už demokratickou nebo republikánskou.
Richard Harwood, bývalý výkonný redaktor a ombudsman deníku Washington Post, o Radě pro zahraniční vztahy pochvalně
napsal, že její členové "se nejvíce podobají tomu, co by se dalo nazvat vládnoucím establishmentem Spojených států.
(...) Nejenže analyzují a interpretují zahraniční politiku USA, ale pomáhají ji i vytvářet."
Mezi členy soukromé Rady pro zahraniční vztahy patří:
několik amerických prezidentů a viceprezidentů obou stran;
téměř všichni američtí ministři zahraničí, obrany a financí;
většina náčelníků generálních štábů a velitelů americké armády a NATO;
někteří z nejvlivnějších členů Kongresu (zejména tvůrci zahraniční a bezpečnostní politiky);
Téměř všichni poradci pro národní bezpečnost, ředitelé CIA, velvyslanci OSN, předsedové Fedu,
prezidenti Světové banky a ředitelé Národní ekonomické rady;
řada významných akademiků; řada ředitelů bank, think-tanků, univerzit, nevládních organizací a Hollywoodu;
stejně jako klíčoví členové Komise pro 11. září a Warrenovy komise.
Kromě toho jsou součástí CFR společnosti, které patří ke globálním gigantům velkého byznysu, velkého
bankovnictví, velkých technologií, velkých dat, velkých médií a velkých farmaceutických společností.
Stručně řečeno, CFR má bezkonkurenční dosah a sílu.
Moc a vliv CFR však dalece přesahuje rámec jejích členů:
V Anglii má CFR sesterskou organizaci Královský institut pro mezinárodní záležitosti (Royal Institute of International Affairs,
RIIA), známou také jako Chatham House, založenou v roce 1920;
V Evropě založila CFR v roce 2007 "Evropskou radu pro zahraniční vztahy" (ECFR);
V rámci Rady rad (CoC) sdružuje CFR členské organizace z 24 zemí včetně Ruska a Číny.
Ruská členská organizace CFR "Rada pro zahraniční a obrannou politiku" (SVOP) provozuje diskusní klub "Valdaj",
kterého se pravidelně účastní ruský prezident Vladimir Putin.
Tištěný dvoutýdenník "The New American" to ve svém červencovém čísle z roku 2021 shrnul takto.
Jednalo se o speciální vydání ke 100. výročí založení CFR s názvem: "CFR: Still the power behind the throne".
"Historie CFR je kronikou staleté války proti národní suverenitě a neúnavné snahy o vytvoření všemocné světové vlády, kterou
globalisté z CFR často označují jako 'Nový světový řád'. (...)
CFR má skutečně nebývalý vliv v politických, finančních, ekonomických, mediálních a akademických kruzích. (...)
Je veřejnou tváří, ústředním nervovým systémem toho, co kritici nazývají "hlubokým státem" - nevolené
"stálé vlády", která převzala kontrolu nad naší zemí."
Vydání končí slovy, cituji: "Pekelné sevření 'hlubokého státu' nad naším národem - a nad celým světem - nebude zlomeno, pokud se
více Američanů (a více lidí na celém světě) neprobudí, neodhalí rostoucí kontrolu CFR a nepostaví
se její ďábelské agendě Nového světového řádu."
17. února 1950 řekl bankéř z Wall Street James P. Warburg, poradce Franklina D. Roosevelta, před výborem amerického Senátu:
"Budeme mít světovou vládu, ať se nám to líbí, nebo ne (...), ať už dohodou, nebo dobytím. Roosevelt řekl výboru
Senátu USA: "Budeme mít světovou vládu, ať se nám to líbí, nebo ne (...), ať už souhlasem, nebo dobytím."
Byl rovněž členem CFR, stejně jako jeho otec Paul Warburg, který je znám jako "otec" Federálního rezervního systému.
Do jaké míry hraje NATO klíčovou roli při realizaci programu centralizované světové
vlády, se dozvíte v následujících kapitolách.
4 Jak je možné prodávat operace NATO jako "zajištění míru"? - "Propagandistický matrix" CFR
Úspěšná realizace geopolitických strategií, především ospravedlnění vojenských prostředků k údajnému zajištění míru, by
byla nemyslitelná bez účinného ovlivňování veřejného mínění.
Dvaadvacetistránková studie Swiss Policy Research (SPR) ze září 2017 představuje "Propagandistickou matici" CFR:
"Jak CFR kontroluje tok geostrategických informací."
"Swiss Policy Research" je nezávislý výzkumný a informační projekt o geopolitické
propagandě ve švýcarských a mezinárodních médiích.
Studie vysvětluje, "jak CFR vytvořil do značné míry samostatný transatlantický informační cyklus, v němž téměř
všechny relevantní zdroje a referenční body kontrolují členové Rady a její partnerské organizace".
V USA byla téměř všechna známá média ve skutečnosti založena představiteli CFR nebo byla před desítkami let koupena.
V Německu se zapojení předních představitelů médií - vedle skupiny Bilderberg - uskutečňuje
zejména prostřednictvím takzvaného Atlantického mostu.
Založil ji v roce 1952 prezident CFR a Světové banky John J. McCloy spolu s členem CFR a bankéřem Ericem Warburgem.
Ve Švýcarsku se strukturální integrace velkých vydavatelů uskutečňuje především prostřednictvím skupiny Bilderberg
a stále užší spolupráce s německými médii Atlantikbrücke.
Zpravodajské agentury
Zpravodajské agentury hrají v informační matrici zvláštní roli.
V případě mezinárodních událostí pocházejí téměř všechny texty a obrázky používané médii CFR
pouze od tří světových zpravodajských agentur:
americká Associated Press (AP), britsko-kanadská Thomson-Reuters a francouzská Agence France-Presse (AFP).
Zatímco agentury Reuters a AP jsou do Rady zapojeny přímo, AFP vlastní francouzský stát, který je zase prostřednictvím
Bilderberg Group a NATO zapojen do transatlantických struktur.
Nevládní organizace (NGO) a PR agentury
I bez nevládních organizací by bylo téměř nemožné prodat vojenské operace široké veřejnosti.
Ty lidem namlouvají, že jsou nezávislejší a důvěryhodnější.
Ředitelé Amnesty International (AI), Human Rights Watch (HRW) a mnoha dalších zdánlivě
humanitárních organizací se v CFR angažují již desítky let.
Řadu dalších financují a řídí miliardáři CFR, jako je George Soros.
Swiss Policy Research (SPR) píše, že tyto nevládní organizace jsou nasazovány vždy, když je třeba
vojenskou intervenci legitimizovat z humanitárního hlediska.
Již v roce 1991 Amnesty International veřejně "ověřila" "inkubátorovou lež" , kterou vymyslela americká PR
firma , a významně tak přispěla k zahájení války v Zálivu.
Amnesty International a Human Rights Watch rovněž vyzvaly k "humanitárním" vojenským intervencím na Balkáně, v Afghánistánu a
Libyi na základě pochybných nebo dokonce nepravdivých tvrzení.
Tvrzení, že Kaddáfí zabil 6 000 lidí, se podle Swiss Policy Research ukázalo jako lež.
Válka v Zálivu teprve skončila a lež o inkubátoru byla odhalena, když už americká PR agentura Rudder Finn
působila v balkánských válkách a připravovala půdu pro propagaci následné intervence NATO.
Tehdejší ředitel společnosti Rudder Finn v pozdějším rozhovoru vysvětlil, proč jeho společnost šířila falešné
zprávy například o srbských "táborech smrti" v Bosně:
"Existenci táborů smrti v Bosně jsme nepotvrdili, pouze jsme zveřejnili, že to tvrdí (americký časopis) Newsday.
(...) Měli jsme úkol, který jsme splnili.
Nejsme placeni za to, abychom byli morální."
Existují také údajně humanitární organizace jako Avaaz nebo Campact se svými online peticemi.
Místo podpory deštných pralesů najednou požadují "bezletovou zónu" nad Libyí.
5. Operace NATO lze prodávat jako "zajištění míru", protože nejen "propagandistický
matrix", ale i samotné NATO je pevně v rukou CFR.
Swiss Policy Research píše: "CFR udržuje svůj vlastní vzdělávací program pro důstojníky po celá desetiletí, takže se odhaduje, že
přibližně 75 % všech vysokých amerických vojenských důstojníků bylo nyní vyškoleno CFR - včetně téměř všech
náčelníků generálních štábů, vrchních velitelů NATO a regionálních velitelů od druhé světové války.
Tímto způsobem Rada vybudovala ideologicky vycvičenou imperiální ozbrojenou sílu, kterou
jinak známe téměř jen z totalitních režimů."
O vojenském výcvikovém programu si můžete přečíst na webových stránkách CFR:
"Program umožňuje vybraným úředníkům rozšířit si své znalosti v oblasti mezinárodních vztahů tím, že stráví rok v sídle CFR v New
Yorku (...) prostřednictvím intenzivní účasti na aktivním programu zasedání a akcí CFR, jakož i
prostřednictvím interakce s různorodým členstvem CFR."
Stopy generálních tajemníků NATO a vrchních velitelů spojeneckých sil v Evropě - zkráceně
SACEUR - také ukazují na Bilderberg Group a CFR.
Generální tajemník zastupuje organizaci na veřejnosti jako nejvyšší představitel NATO.
Vždy je z Evropy.
SACEUR je vždy americký generál nebo admirál a má nejvyšší vojenské operační velení.
Značná část generálních tajemníků a velvyslanců byla účastníky konferencí Bilderbergu.
Seznam jmen najdete v titulcích.
6. NATO jako nástroj - nikoliv k zajištění míru, ale spíše k prosazování globálních
cílů CFR až po centralizovanou světovou vládu.
Skutečnost, že CFR má bezprecedentní koncentraci moci a celosvětovou síť, umožňuje vyvodit jediný závěr:
NATO musí být vnímáno jako jeden z nástrojů k prosazování globálních cílů CFR, včetně centralizované světové vlády.
Údajná "ochrana míru" slouží výhradně k legitimizaci jejich existence a operací - ve službách CFR.
Jedním z geopolitických cílů stratégů CFR je jistě zajištění, ne-li rozšíření
vojenské nadvlády americké armády a NATO ve světě.
Podle aktualizace z června 2023 mají americké ozbrojené síly odhadem 750 vojenských základen ve více než 80 zemích mimo USA.
V Německu se nachází 119 vojenských zařízení.
Vizuální databáze zobrazuje 56 základen NATO po celém světě.
Za zmínku stojí americká vojenská základna "Camp Bondsteel" v Kosovu.
Ta byla zřízena po operaci NATO "Allied Force" proti Jugoslávii v červnu 1999.
Základna má rozlohu 386 hektarů (3 860 000 m²) a je domovem až 7 000 vojáků americké armády a spojeneckých jednotek.
"Strategie napětí" jako geopolitický nástroj architektů světové vlády k dalšímu
rozšíření jejich politické a vojenské světové moci.
Každý geostratég, který chce dále rozšiřovat svou politickou a vojenskou světovou moc, však primárně nespoléhá
na konvenční - takzvané - "horké" války, ale na udržování obyvatelstva ve "strachu a hrůze".
Tato strategie je také známá jako "strategie napětí".
Následující definici lze nalézt v Krimpedii:
"Strategie napětí" jako politický termín označuje opatření, která podporují nebo provádějí státní orgány s cílem vyvolat
strach nebo nejistotu mezi vlastním obyvatelstvem nebo státem.
(...) Kromě toho může strategie napětí sloužit k ospravedlnění represivních akcí a zásahů státu tím, že
posiluje touhu obyvatelstva po státních zásazích."
Není vám to povědomé?
Předpokládaná pandemie koronaviru posílá pozdravy.
Represivní opatření bylo možné ospravedlnit pouze pomocí "rozdmýchávání strachu a nejistoty".
Ale zpět k termínu "strategie napětí".
Termín "strategie napětí" byl poprvé použit v roce 1969 v článku v britském nedělníku Observer.
Měl na mysli tajné operace italského státu.
V letech 1969 až 1984 došlo v Itálii k několika teroristickým útokům, které si vyžádaly
více než 200 mrtvých a přibližně 600 zraněných.
Vinu za ně nesly "Rudé brigády", radikální levicová skupina.
Rozsáhlé vyšetřování benátského vyšetřujícího soudce Felice Cassona ho přivede na stopu jednoho ze skutečných
pachatelů, pravicového extremisty Vincenza Vinciguerry.
Učinil rozsáhlé a závažné doznání.
Vinciguerra vypověděl, že ho kryli lidé ze státního aparátu a že atentát byl součástí komplexní strategie,
kterou Casson později označil za "strategii napětí".
Cílem tohoto přístupu bylo zdiskreditovat tradičně silnou komunistickou stranu v
Itálii, aby se zabránilo její účasti ve vládě.
Casson pátral dál a po prozkoumání archivů vojenské zpravodajské služby SISMI odhalil existenci vysoce
utajované složité struktury v rámci italského státu.
Jednalo se o takzvané "stay-behind organizace" , kterým se v Itálii říkalo "Gladio".
Gladio vzniklo ze spolupráce italské "zpravodajské služby ozbrojených sil" SIFAR a
CIA a od roku 1964 bylo začleněno do NATO.
Správně pochopeno. Jednalo se o tajné armády NATO, které po druhé světové válce vytvořila americká
tajná služba CIA společně s britskou tajnou službou MI6.
V případě sovětské okupace zemí měli bojovat jako partyzáni a osvobodit západní Evropu.
Švýcarský historik Dr. Daniele Ganser ve svém výzkumném projektu o tajných armádách NATO nalezl důkazy, že kromě operace v Itálii
existovaly podobné sítě ve Francii, Německu, Řecku, Nizozemsku, Belgii, Španělsku, Portugalsku, Norsku,
Lucembursku, Dánsku, Rakousku, Finsku, Švédsku a Švýcarsku.
Podle historika Daniele Gansera je "teror (...) pro manipulaci s obyvatelstvem vhodnější než jakákoli jiná vojenská strategie".
Podle Gansera jsou metody vyvolávání a manipulace strachu určeny k tomu, aby (místní) obyvatelstvo bylo vnímavé nebo nepřátelské
vůči "určitým politickým nebo ekonomickým opatřením".
Jak lze lépe manipulovat s obyvatelstvem a přimět je k vstřícnosti vůči centralizované
světové vládě než vyvoláním strachu a nejistoty?
Metody používané k vyvolávání strachu a hrůzy v obyvatelstvu se však netýkají pouze teroru za použití
ozbrojené síly, ale také jakéhokoli druhu válečné rétoriky.
Například takzvaná "studená válka" mezi USA a Sovětským svazem v letech 1945-1991 vedla k
opravdovým závodům ve zbrojení, včetně jaderného.
Přestože se podařilo vyhnout přímé otevřené válce s použitím zbraní, vzájemná hrozba jaderné války pod pojmem "odstrašení"
poprvé vyvolala možnost sebezničení lidstva ("overkill").
Konflikt několikrát nabyl mimořádně hrozivého charakteru, takže ve vzduchu neustále visela možnost "horké" války mezi velmocemi.
Tímto způsobem bylo obyvatelstvo neustále udržováno v "napětí" a "nejistotě".
To nahrávalo vládám a obrannému průmyslu, aby zbavily lidi jejich občanských práv a svobod nebo na tom jinak vydělaly.
Stejný vzorec lze rozpoznat i v současné rétorice kolem ukrajinsko-ruského konfliktu.
Po rozpadu Sovětského svazu v roce 1991 přišla řada na NATO.
Správně pochopeno! Takzvaným rozšiřováním NATO na východ od roku 1999 se geopolitickým stratégům podařilo udržet potenciál
konfliktu s Ruskem a udržet vlastní obyvatelstvo v napětí.
Když se NATO v roce 1999 poprvé rozšířilo na východ, bylo to Polsko, Česká republika a Maďarsko;
2004 Bulharsko, Estonsko, Litva, Lotyšsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko;
2009 Albánie a Chorvatsko;
2017 Černá Hora; 2020 Severní Makedonie;
2023 Finsko; 2024 Švédsko
Vstup Ukrajiny do NATO by byl absolutním vrcholem politiky konfrontace a napětí s Ruskem.
Pokud by Ukrajina vstoupila do NATO, začala by platit doložka o vzájemné pomoci a
všechny státy NATO by se ocitly ve válce s Ruskem.
Lze předpokládat, že by se válka rozšířila do celé Evropy - ne-li do celého světa.
V rozhovoru pro rozhlasovou stanici Deutschlandfunk v březnu 2024 generální tajemník NATO Jens Stoltenberg zdůraznil, že
nemůže přesně říci, kdy bude Ukrajina přijata do aliance: "Ale usilovně pracujeme na tom, aby se tak stalo co nejrychleji."
Americký ministr zahraničí Antony Blinken na okraj slavnostního ceremoniálu u příležitosti 75. výročí
založení NATO řekl, cituji: "Ukrajina se stane členem NATO.
Naším cílem na tomto setkání je pomoci vybudovat most k jejich přistoupení."
Blinken, hádáte správně, je členem CFR.
Dlouho se vedla kontroverzní debata o tom, zda byl při jednáních v roce 1990 dán takový
slib, že se NATO nebude rozšiřovat na východ.
Faktem je, že neexistuje žádný závazný a smluvně podložený závazek vůči Sovětskému svazu nebo Rusku.
Vladimir Polenov, člen ruské delegace na jednáních v roce 1990, řekl: "Bylo chybou, že Sovětský svaz
nedostal písemné ujištění, že se NATO nebude rozšiřovat na východ. To byla velmi velká chyba."
Zda se slibem, nebo bez něj, by stratégům CFR nemělo vadit.
NATO splnilo svůj účel udržovat "strategii napětí".
Mezi ruskou a americkou vládou však existuje ještě jeden prozrazující slib:
Německý spisovatel Rolf Hochhuth se ve vydání Berliner Zeitung ze 14. dubna 2014 zmínil o tom, že
Kreml a Bílý dům mají od roku 1952 tajnou dohodu:
"... podle něhož by v případě, že by studená válka přerostla v horkou, nebyla rozbita žádná okenní tabule v Rusku
a Americe, ale "pouze" Polsko a Německo by byly zničeny:
Nejzrůdnější zrada spojence, o jaké kdy slyšel každý, kdo ještě čte dějiny..."
Takovou strategii vedení války na zádech evropského obyvatelstva lze stratégům CFR rozhodně věřit.
Strateg CFR Allen Dulles, který byl v letech 1953-1961 ředitelem CIA, nakonec šel příkladem a dodal
soupeřícím stranám konfliktu zbraně ve stejnou dobu.
Článek z 22. dubna 2024 v časopise "Foreign Affairs", který vychází čtvrtletně jménem Rady pro zahraniční vztahy
(CFR), ukazuje, že to není jen přitažená za vlasy teorie.
Název článku hovoří za vše: "Evropa - ale ne NATO - by měla poslat vojáky na Ukrajinu".
Německý investigativní novinář Thomas Röper se k článku vyjádřil, cituji: "Každý, kdo čte (...) pozorně, si uvědomí,
že Putinovo prohlášení, že USA bojují na Ukrajině do posledního Ukrajince, je bohužel naprosto pravdivé.
Z článku navíc vyplývá, že autoři by rádi bojovali i s posledním Evropanem..."
Autoři také jasně uvádějí, že USA a NATO by byly v bezpečí:
"A protože by evropské síly operovaly mimo rámec NATO a území NATO, případné ztráty by nevyvolaly
reakci podle článku 5 a nevyvolaly by zásah USA.
Protivníkem Ruska by nebylo NATO, ale koalice evropských států, která by usilovala o
rovnováhu proti holému ruskému imperialismu."
Učebnicová strategie, jak ukazuje vzdělávací film "Jak fungují moderní války?":
"Agresor" přiměje své vybrané země, aby s vlastními zbraněmi a armádami vytáhly proti jeho největšímu soupeři.
Teprve když všechny země vystřílejí poslední munici, ztratí své nejlepší lidi a jsou v troskách, zasáhne skutečný nepřítel
lidstva, skutečný agresor a válečný štváč, aby všechny společně porazil (...) (nebo) byl oslavován jako zachránce."
Viz také takzvaný projev Stratforu z roku 2015 od amerického geostratéga George Friedmana.
Podle zprávy vidí USA největší hrozbu v možném německo-ruském spojenectví.
Válka v Evropě s Německem a Ruskem by byla v zájmu politiky nadvlády USA.
Vzpomeňte si na slavný výrok britského lorda Hastingse Ismaye, který pronesl ve své funkci prvního generálního tajemníka NATO:
NATO bylo založeno, aby "udrželo Sovětský svaz venku, Američany uvnitř a Němce dole", německy: "Aby udrželo
Sovětský svaz venku, Američany uvnitř a Němce dole".
Lze tento výrok skutečně chápat pouze v kontextu vzniku NATO, jak to činí bulvární média, nebo je platný i dnes?
7 Závěr: NATO nelze považovat za garanta "zajištění míru" - zejména ne v Evropě -, ale za garanta
budovatelů nového světového řádu, a to ve dvou ohledech
Pro tvůrce nového světového řádu pod centralizovaným vedením plní NATO svůj účel ve dvou ohledech:
Za prvé, NATO jako válečný štváč.
Za prvé, NATO podporuje veškeré válečné štvaní - ať už propagandou, hrozbami, jako je
rozšiřování NATO na východ, nebo skutečným zbrojením atd.
V Evropě je možnost války aktuálnější než kdykoli od druhé světové války.
Webové stránky Bundeswehru odkazují na "Operační plán Německo" (zkráceně OPLAN DEU).
"Operační plán Německo" je "národní obranný plán" s následujícími cíli:
Na jedné straně doslova: "chránit a bránit Německo, jeho územní celistvost a jeho občany
společně s dalšími státními a civilními subjekty".
Na druhé straně "zajistit rozmístění spojeneckých sil přes Německo a přes Německo na východním křídle NATO".
Válečnická rétorika dosáhla dalšího vrcholu 31. května 2024.
V Praze se sešli ministři zahraničí NATO.
Na programu jednání byla příprava summitu ve Washingtonu v červenci 2024 a podpora Ukrajiny ze strany NATO.
Titulek v bulvárních médiích zněl: "USA a Německo povolují použití svých zbraní proti pozicím v Rusku, ale pouze u Charkova.
Ukrajinská vláda již 3. června vyzvala k rozšíření "působnosti" západních zbraní na ruské území.
Měla by to být jen otázka času.
Právo na obranu vyplývá z mezinárodního práva, říká NATO."
Generální tajemník Aliance Jens Stoltenberg vyzval spojence, aby pokračovali v dodávkách zbraní a munice Ukrajině.
Ruská reakce přišla okamžitě: Rusko považuje akci NATO za vážnou eskalaci a hrozí masivní odpovědí.
Dmitrij Medveděv, prezident Ruska v letech 2008-2012 a od roku 2020 zástupce šéfa Bezpečnostní
rady Ruské federace, napsal na svém kanálu Telegram:
"Taková "individuální pomoc" států NATO Rusku ... představuje vážnou eskalaci konfliktu.
Bývalá Ukrajina a její spojenci v NATO se dočkají odpovědi takové ničivé síly, že samotná Aliance se prostě
nebude moci ubránit tomu, aby byla do konfliktu zatažena."
Na 27. mezinárodním ekonomickém fóru v Petrohradě počátkem června 2024 hovořil ruský
prezident Vladimir Putin o "asymetrické reakci". .
Takzvanou "symetrickou odpověď", tedy že Rusko chce zaútočit na území NATO, označil za "nesmysl".
Putin řekl: "Uvažujeme o tom, že pokud někdo považuje za možné dopravit zbraně do bojové zóny, aby provedl útoky na naše území
(...), proč bychom neměli mít právo umístit takové zbraně v regionech světa, kde se provádějí útoky na
citlivé objekty těch zemí, které tak činí ve vztahu k Rusku."
Za druhé, NATO jako diverzní manévr.
Za druhé, NATO spolu se válečným štváčstvím - včetně válečné hysterie - slouží jako vítaný manévr k odvrácení pozornosti,
který má posloužit k prosazení skutečných cílů stratégů CFR: totiž vytvoření základních kamenů centralizované světové vlády.
Vojenská převaha je pouze jedním z několika faktorů.
Jedním z nejdůležitějších základních kamenů pro nastolení nového světového řádu je kontrola a moc nad zdravotnictvím a financemi.
Zejména v oblasti zdravotnictví má nová pandemická smlouva WHO a revidované mezinárodní zdravotní předpisy centralizovat
kontrolu nad "zdravotními opatřeními" na celém světě.
WHO - která byla stejně jako OSN navržena ve studijních skupinách CFR - by pak získala výhradní
pravomoc interpretovat nemoci a rozhodovat o opatřeních.
Dalším základním kamenem je kontrola nad financemi.
Zavedení digitálních měn centrálních bank se v současnosti připravuje v pozadí po celém světě - včetně Ruska a Číny.
Podle německého finančního experta Ernsta Wolffa by měl mít každý občan a každá firma u centrální banky uložen pouze jeden účet.
To by státu umožnilo centrálně určovat peněžní zásobu, řídit a kontrolovat toky peněz a podle potřeby stanovovat úrokové sazby.
Cituji Ernsta Wolffa: "Občané si velmi rychle uvědomí, že stát by mohl nejen sledovat každou jednotlivou transakci, ale také
stanovit individuální úrokové sazby, individuální daňové sazby nebo pokuty, vázat peníze na systém sociálního úvěru v
čínském stylu nebo je zcela odříznout od všech finančních toků."
To jsou jen dva příklady toho, jak se má centralizovat moc a kontrola po celém světě a přenést na "světovou vládu".
NATO slouží jednak k zajištění vojenské převahy, jednak k odvedení pozornosti od nejrůznějších
snah o ovládnutí světa, které jsou v plném proudu.
Kla.TV tyto snahy zachytila v mnoha pořadech.
Některé z nich najdete v modrém informačním poli.
Vážení diváci, možná se nyní cítíte všemi těmito skutečnostmi zahlceni a nevidíte žádné východisko.
Kla.TV často dostává od diváků zpětnou vazbu, že pouze poukazujeme na problémy a nepředkládáme řešení.
V tuto chvíli se však nemůžeme omlouvat za to, že naše řešení nejsou zakořeněna ve viditelné oblasti.
Tváří v tvář všem těmto masivním hrozbám čerpáme již desítky let sílu a naději z vyšší
dimenze, o čemž opakovaně svědčí Ivo Sasek.
Všechny, kteří se nechtějí vzdát naděje, bychom rádi upozornili na širokou nabídku světelných konferencí
na www.ivo-sasek.ch/veranstaltungen a www.sasek.tv.
Na závěr se podívejte na tři krátké úryvky z projevu zakladatele Kla.TV Ivo Saska na Mezinárodním setkání přátel 4. května 2024.
Sasek hovoří o zbrani, která odvádí pozornost od toho, co je ve skutečnosti skrytou světovou válkou, a o spásném východisku z ní.
Drazí, musíme se naléhavě naučit chápat, že doba se změnila.
Války, které se v současnosti vedou analogicky, tj. fyzické války s tanky, vrtulníky, řízenými
střelami a podobně, mají dnes zcela jinou funkci.
Víte, které to jsou?
Tyto konvenční války, které se v současnosti vedou, slouží především jako zbraň k odvedení
pozornosti od skutečné skryté světové války, rozumíte?
Samotné války, přemýšlejte dobře o této větě, kterou říkám, samotné války, které se právě teď vedou, jsou diverzními
manévry, které mají zakrýt mnohem větší probíhající válku.
Pokud se jim podaří naočkovat celý svět - tato genová terapie - dokážete pochopit, jak to funguje?
Na druhou stranu současná hybridní válka zahrnuje vlastně poslední a poslední lidskou bytost na této planetě.
Jak předpověděl strýček Bill (Gates): "Teprve až bude každý člověk pod tímto nebem očkován,
budeme v bezpečí..." - Víte, strýček Bill, Bill Gates.
- Takže skrytý útočník s tím počítá.
Napsal to před 120 lety, mám to písemně.
Skrytý útočník očekává, že ho rozpoznáme až ve chvíli, kdy už je pozdě, protože pak lze jakéhokoli odpůrce
zkontrolovat pouhým stisknutím tlačítka pomocí digitální bezhotovostní technologie totálního dohledu.
V těchto dnech, v tento den odblokování - jak to dnes nazývám - Bůh vytahuje svůj
nejtvrdší, nejostřejší šíp, svou nejmocnější zbraň.
Co je to za zbraň? Mluvíme tu o fyzických zbraních?
Ne, ne, ne. V tuto chvíli ne.
Tisíciletí nás naučila, že fyzické zbraně vždy vedou jen k horším válkám a ještě smrtonosnějším zbraním.
Zjistili jsme, že.
Pravé a jediné skutečně spásné Boží zbraně jsou tedy zbraně Ducha.
Zbraň slova. Nejsilnější pod nebem.
Například pravda vyřčená, ale ne jako slabé nebo dokonce zákony zabíjející lidské slovo - ale pravda
vyřčená podle účinků moci a mocných ověření ontické moci.
Vidíte ten rozdíl?
To znamená, že v této ohlášené závěrečné bitvě můžeme použít pouze jednu zbraň.
Celý projev "Unlocking Day", který byl živě vysílán v 53 zemích, najdete na www.kla.tv/29017..
Rozbalí se červený koberec a zazní hymna.
Vlajka hrdě stoupá k nebi - "Mír! Mír!" zní tak často.
Více než 50 mrtvých najednou, tisíce zraněných naříkají nad svým utrpením.
K nebi stoupá černý dým, lidé z plných plic křičí o mír.
Jako zlaté slunce na obloze si přejeme mír, který je nakonec cílem.
Mír není vzdálený cíl, mír je cesta.
Mír, vozidlo, na kterém se pohybujete.
Mír, mír, mír začíná VE MNĚ.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Bůh ve mně.
Který vládne hluboko v mém srdci, existuje daleko za hranicemi logiky a rozumu, projevuje se jako společný mír v nás.
Na pěti kontinentech zuří války a každý den umírají lidé.
Nestačí to, podněcují se nové věci - Severní Korea, Rusko nebo Írán.
Hrdlo se stáhne, tep se zvýší. Jak dlouho ještě bude trvat utrpení, než se objeví mír?
Pěst se sevře jako kámen. Hej, když je v tobě mír, bude i v tobě mír.
Jako zlaté slunce na obloze si přejeme mír, který je nakonec cílem.
Mír není vzdálený cíl, mír je cesta.
Mír, vozidlo, na kterém se pohybujete.
Mír, mír, mír začíná VE MNĚ.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Bůh ve mně.
Který vládne hluboko v mém srdci, existuje daleko za hranicemi logiky a rozumu, projevuje se jako společný mír v nás.
Mír, mír, mír začíná také VE VÁS.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Bůh ve vás.
Tento mír vytváří jednotu se všemi, i když je to bláznivé, hej, je tu taková síla.
Mír, mír, mír začíná VE MNĚ.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Bůh ve mně.
Který vládne hluboko v mém srdci, existuje daleko za hranicemi logiky a rozumu, projevuje se jako společný mír v nás.
Mír, mír, mír začíná VE MNĚ.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Bůh ve mně.
Který vládne hluboko v mém srdci, existuje daleko za hranicemi logiky a rozumu, projevuje se jako společný mír v nás.
Mír, mír začíná VE MNĚ.
Pokoj, pokoj, to je Bůh ve mně.