Ako sa hovorí: "Všetky cesty vedú do Ríma", tak sa to dá povedať:
"Pokiaľ ide o podporovateľov NATO, všetky stopy vedú k americko-americkému súkromnému
think-tanku Council on Foreign Relations, skrátene CFR."
Skutočnosť bezprecedentnej koncentrácie moci CFR a jej globálnej siete umožňuje vyvodiť len jeden záver:
NATO musí byť vnímané ako jeden z jej nástrojov na presadzovanie globálnych cieľov CFR až po centralizovanú svetovú vládu.
Údajná "ochrana mieru" slúži výlučne na legitimizáciu ich existencie a operácií - v službách CFR.
Po prvé, NATO podnecuje všetky vojnové konflikty - či už propagandou, hrozbami, ako je
rozširovanie NATO na východ, alebo reálnym zbrojením atď.
V Európe je možnosť vojny aktuálnejšia ako kedykoľvek od druhej svetovej vojny.
<Po druhé, NATO spolu s celým vojnovým štvaním - až po vojnovú hystériu - slúži ako vítaný manéver na odvrátenie pozornosti,
aby sa dosiahli skutočné ciele stratégov CFR: konkrétne vytvorenie základných kameňov centralizovanej svetovej vlády.
4. apríla 1949 - pred 75 rokmi - bolo založené NATO ako obranná aliancia proti vtedajšiemu Sovietskemu zväzu.
NATO je skratka pre "Organizáciu Severoatlantickej zmluvy", známu aj ako
"Severoatlantická aliancia" alebo "Severoatlantický pakt".
NATO v súčasnosti tvorí 32 európskych a severoamerických členských štátov.
Najdôležitejším princípom aliancie je tzv. klauzula o vzájomnej pomoci v článku 5 Zmluvy o NATO:
"Strany sa dohodli, že ozbrojený útok proti jednej alebo viacerým z nich v Európe alebo Severnej
Amerike sa bude považovať za útok proti nim všetkým."
V článku 5 NATO sa preto uvádza, že ak je napadnutý jeden člen NATO, je de facto napadnuté celé NATO.
Rada NATO vyhlasuje stav spojenectva, ktorý bol doteraz vyhlásený len raz: po teroristických útokoch v USA 11. septembra 2001.
Široká verejnosť - ako sa možno dočítať na webovej stránke nemeckej vlády - chváli NATO ako
"najúspešnejšiu bezpečnostnú alianciu na svete".
Už 75 rokov zaručuje bezpečnosť Európy.
Dobré dva roky po ruskej invázii na Ukrajinu vidí v súčasnosti 67 % obyvateľov Nemecka veľmi silnú alebo silnú hrozbu pre mier
a bezpečnosť v Európe, vyplýva z telefonického prieskumu, ktorý uskutočnila spoločnosť ARD DeutschlandTrend 4. apríla 2024.
82 % ľudí považuje NATO za dôležité pre zabezpečenie mieru v Európe.
Podľa štúdie "Bezpečnosť 2024" je 52 % obyvateľov Švajčiarska za užšie vzťahy s NATO - 30 % je za vstup do NATO.
Otázka, do akej miery NATO zabezpečuje mier v Európe, rozdeľuje názory a znepokojuje obyvateľstvo viac ako kedykoľvek predtým.
Cieľom tohto dokumentu je preskúmať túto otázku a nahliadnuť do zákulisia NATO.
1 Zabezpečilo NATO v minulosti mier? - Najdôležitejšie operácie NATO
V nasledujúcom texte sa budeme podrobnejšie venovať niektorým najdôležitejším operáciám NATO.
Ide o oficiálne operácie pod vedením NATO, a nie o operácie, ktoré krajiny NATO uskutočňujú z vlastnej iniciatívy.
Všetky jej vojenské operácie sa uskutočnili v období po skončení studenej vojny, t. j. po roku 1991.
Prvá z týchto operácií sa uskutočnila v Bosne od júla 1992 vo forme námorných blokád, bezletových zón alebo tzv. mierových síl.
Operácia Deliberate Force v Bosne a Hercegovine od 30. augusta do 20. septembra 1995
V rokoch 1994 a 1995 mínometné granáty zasiahli trhovisko Markalé v Sarajeve.
Zahynulo pri tom približne 100 civilistov.
Z mínometných granátov boli okamžite obvinení Srbi.
Vyšetrovacia komisia na zistenie zodpovednosti bola zamietnutá.
To NATO oprávnilo zhodiť 1 026 bômb na 338 cieľov v celej Srbskom kontrolovanej časti Bosny.
Za dva a pol týždňa lietadlá z ôsmich partnerských krajín NATO uskutočnili spolu 3 515 letov.
Pri náletoch zahynulo približne 27 civilistov a rovnaký počet vojakov.
Situácia v Bosne doteraz v skutočnosti neviedla k mieru.
Operácia Allied Force v bývalej Juhoslovanskej zväzovej republike od 24. marca do 10. júna 1999
Operácia Allied Force bol krycí názov vojenskej operácie NATO proti Juhoslovanskej zväzovej republike.
Približne 200 nasadených stíhačiek zhodilo 28 018 výbušných zariadení - vrátane kazetových
bômb - a 10 až 15 ton munície s uránovým povlakom.
Neexistoval mandát OSN ani prípad spojenectva.
NATO zdôvodnilo letecké útoky údajnou "humanitárnou katastrofou".
Podľa viacerých správ, vrátane správy OBSE , však pred začiatkom vojny nedošlo k humanitárnej katastrofe ani etnickým čistkám.
Po začiatku vojny však bolo 10 000 mŕtvych vojakov a policajtov;
489-528 mŕtvych civilistov podľa Human Rights Watch;
Podľa juhoslovanských odhadov bolo zabitých 1 200 - 2 500 civilistov;
ničivé dlhodobé účinky, ako sú potraty a vážne ochorenia spôsobené uránovou muníciou.
Podľa odhadov zomrelo na dlhodobé následky 125 000 ľudí.
Úmrtnosť v Juhoslávii a Srbsku sa medziročne zvýšila o 2,5 %.
Zničená bola aj infraštruktúra: 110 nemocníc, 480 škôl, 19 železničných staníc, 60 mostov a priemyselných závodov.
Operácia Trvalá sloboda (OEF) v Afganistane, na Filipínach, v Gruzínsku, Kirgizsku, Africkom rohu,
Somálsku a na Sahare od 7. októbra 2001 do 28. decembra 2014
V reakcii na útoky z 11. septembra 2001 vyhlásila vláda USA tzv. vojnu proti medzinárodnému terorizmu.
Rada NATO potom rozhodla, že útoky budú klasifikované ako útok na Spojené štáty podľa článku 5
Severoatlantickej zmluvy, ktorý sa týka vzájomnej pomoci.
Jedným z opatrení v tejto vojne proti terorizmu bola operácia Trvalá sloboda.
Do operácie, ktorú viedlo ústredné velenie USA, sa zapojilo približne 70 krajín.
Operácia sa skončila 28. decembra 2014.
Nahradila ju misia NATO "Resolute Support", ktorá trvala do 11. septembra 2021.
Nešlo už o bojovú misiu, ale skôr o poradenskú a logistickú podporu afganskej vlády.
NATO zanechalo v Afganistane všetko, len nie mier a bezpečnosť.
Taliban v krátkom čase ovládol veľkú časť celej krajiny.
Podľa Welthungerhilfe je humanitárna situácia "katastrofálna".
Mnohí pozorovatelia považujú medzinárodnú misiu v Afganistane za neúspešnú.
NATO a jeho spojenci po sebe zanechali približne 240 000 obetí.
Len v roku 2012 zomrelo 43 000 civilistov.
O život prišlo viac ako 3 500 vojakov NATO, z toho 59 z nemeckého Bundeswehru.
Medzinárodná vojenská operácia v Líbyi od 19. marca do 31. októbra 2011
Rezolúcia OSN č. 1973 zo 17. marca 2011 povolila členským štátom OSN vytvoriť "bezletovú zónu nad Líbyou", ktorá
mala údajne chrániť civilné obyvateľstvo a podporovať povstalcov v boji proti vládnym jednotkám.
Dňa 31. marca 2011 prevzalo NATO velenie nad celou vojenskou operáciou na presadenie rezolúcie OSN č. 1973.
NATO podniklo celkovo 7587 náletov s 260 stíhačkami.
Výsledkom bolo 50 000 mŕtvych a 50 000 zranených civilistov.
Väčšina hospodárskej infraštruktúry bola zničená a zariadenia rozsiahlej vodovodnej siete boli zbombardované.
Nasadenie NATO v Líbyi prinieslo všetko, len nie zabezpečenie mieru.
Líbyou otriasajú násilné konflikty od pádu hlavy štátu Muammara Kaddáfího v roku 2011.
Politická nestabilita a kolaps verejného poriadku a hospodárstva dodnes charakterizujú
každodenný život ľudí v tejto severoafrickej krajine.
Okrem toho milióny utečencov prišli do Európy cez Líbyu.
Pred údajnou "humanitárnou" krízou v Líbyi mala krajina pod vládou Muammara Kaddáfího jeden z najvyšších príjmov
na obyvateľa a najvyššie sociálne výsledky v celej Afrike.
Tvrdenie, že Kaddáfí zabil 6 000 ľudí, sa ukázalo ako lož.
Po páde Kaddáfího sa humanitárna katastrofa len začala!
Ďalšie vojny krajín NATO a s nimi
Operácie pod vedením NATO spôsobili nevýslovné utrpenie so státisícmi obetí a ničivými dlhodobými následkami!
Okrem toho existujú aj ďalšie vojny krajín NATO a s krajinami NATO, ako napríklad: Vietnamská vojna 1965-1975,
počas ktorej americká armáda vo veľkom rozsahu používala vysoko toxický herbicíd "Agent Orange".
To spôsobilo obrovské dlhodobé poškodenie životného prostredia a genetického materiálu, malformácie plodu a potraty.
Podľa vlády do roku 2009 zomrelo 400 000 Vietnamcov.
1. vojna v Iraku alebo 2. vojna v Perzskom zálive 1990/91
2. vojna v Iraku a 3. vojna v Perzskom zálive v roku 2003, v ktorých koalícia ochotných pod vedením USA
vystrelila 1 000 až 2 000 ton pancierovej uránovej munície.
Občianska vojna v Sýrii od roku 2011
Vojenská intervencia v Jemene 2011-2015
Všetky tieto vojny majú jedno spoločné:
Zlo, ktoré vojna spôsobila, bolo väčšie ako údajná nespravodlivosť, ktorú mala
odstrániť a zabezpečiť mier v krajine.
Tým sa porušuje zásada medzinárodného vojnového práva.
A tieto vojny majú ešte jednu spoločnú vlastnosť: boli postavené na lžiach.
Švajčiarsky historik Dr. Daniele Ganser vo svojej knihe "Nezákonné vojny: Ako krajiny NATO sabotujú OSN"
ukázal, ako sa v minulosti i v súčasnosti viedli nezákonné vojny - bez aliancie a bez výslovného mandátu OSN.
Preto sa vojny morálne ospravedlňujú údajnými "humanitárnymi katastrofami" alebo inými lžami.
Ako je to však možné a ako sa to realizuje?
A ak operácie NATO nezabezpečili mier v minulosti, mali by tak urobiť v súčasnosti?
2. ak operácie NATO v žiadnom prípade nezabezpečili mier, bol to čistý neúspech alebo rafinovaná kalkulácia?
Aby sme mohli odpovedať na túto otázku, musíme sa pozrieť do zákulisia NATO.
Kto stojí za NATO a aké sú jeho ciele?
Kto stál za založením NATO?
Ako sa hovorí: "Všetky cesty vedú do Ríma":
"Všetky stopy vedú k americko-americkému súkromnému think-tanku Council on Foreign Relations -
skrátene CFR, pokiaľ ide o podporovateľov NATO."
Americký právnik William Bundy pripísal študijným skupinám CFR zásluhu na vytvorení myšlienkového
rámca, ktorý viedol k Marshallovmu plánu a NATO.
Bundy bol analytikom zahraničnej spravodajskej služby CIA.
Keď sa v septembri 1939 začala v Európe druhá svetová vojna, americké ministerstvo zahraničných
vecí navrhlo program nezávislých analýz a štúdií.
Tá bola priradená k študijným skupinám CFR.
Projekt, ktorý sa stal známy ako War and Peace Studies (Štúdie o vojne a mieri), mal za cieľ usmerniť americkú
zahraničnú politiku v nadchádzajúcich rokoch vojny a v novom náročnom svete, ktorý mal vzniknúť po nej.
Na webovej stránke CFR sa tiež uvádza, že "záležitosť bola prísne dôverná".
Citát: "Pretože celý plán by bol "hodený cez palubu", keby sa dostalo na verejnosť, že ministerstvo
zahraničných vecí spolupracuje s externou skupinou (CFR).
Rockefellerova nadácia súhlasila s financovaním projektu, najprv neochotne, ale potom, čo sa
presvedčila o jeho význame, poskytla takmer 350 000 dolárov .
V nasledujúcich piatich rokoch sa na "štúdiu vojny a mieru" zúčastnilo takmer 100 mužov, "
Predsedom riadiaceho výboru pre vojnové a mierové štúdie bol Norman H. Davis .
Davis bol od roku 1921 členom predstavenstva CFR a v rokoch 1936-44 jej predsedom.
Allen Welsh Dulles a Hanson W. Baldwin (1903-1991) viedli skupinu pre štúdie o vojne a mieri, v ktorej
sa vypracovali základné myšlienky a návrhy pre NATO.
Allen Welsh Dulles bol v rokoch 1927-69 členom predstavenstva CFR a v rokoch 1946-50 jej
prezidentom; v rokoch 1953-1961 bol šéfom CIA.
Ako riaditeľ CIA Dulles okrem iného schválil tajné vraždy Fidela Castra , Patricea Lumumbu a Rafaela Trujilla .
Lumumba bol zavraždený zastrelením.
Predtým zohral dôležitú úlohu pri mierovom vymanení Konga z belgickej koloniálnej nadvlády.
Dulles bol zodpovedný za zvrhnutie vlád v Iráne a Guatemale.
Pod jeho vedením CIA tajne podporovala dve konkurenčné konfliktné strany v Južnej a Strednej Amerike v rovnakom čase.
Dulles dokonca kubánskym revolucionárom dodal zbrane.
V súlade so zásadou "rozdeľuj a panuj".
Tento princíp sa vzťahuje na vojenskú, politickú alebo rétorickú stratégiu zameranú na rozdelenie opačného tábora.
Dulles v roku 1953 inicioval aj výskumný program CIA MK ULTRA.
Program kontroly mysle zahŕňal tisíce pokusov na ľuďoch, pri ktorých bolo zdokumentovaných niekoľko úmrtí.
Historik Dr. Daniele Ganser dospel vo svojej práci k záveru, že vraždu prezidenta Johna F. Kennedyho si objednal aj Allen Dulles.
Dulles bol slobodomurárom 33. stupňa.
Nie je preto prekvapujúce, že NATO vôbec nezabezpečuje mier, keďže jeho základnú myšlienku vypracoval
človek, Allen Dulles, ktorého ruky sú pokryté krvou?
Článok z júla 1983 v britskej odbornej publikácii "International Affairs" objasňuje následné založenie NATO.
Názov je: "Rokovania v Pentagone v marci 1948: začiatok Severoatlantickej zmluvy".
Podľa autorov Ceesa Wiebesa a Berta Zeemana mal tento článok doplniť oficiálnu historiografiu NATO.
Citát: "Podľa oficiálnej historiografie NATO sa rokovania, ktoré viedli k podpísaniu
Severoatlantickej zmluvy, začali vo Washingtone 6. júla 1948.
Už niekoľko rokov je však známe, že rokovania o bezpečnostnej zmluve medzi Spojenými štátmi a
západoeurópskymi štátmi sa uskutočnili už pred týmto dátumom.
Tieto rokovania sa uskutočnili koncom marca 1948 v prísnom utajení medzi Spojenými štátmi, Spojeným
kráľovstvom a Kanadou v Pentagone vo Washingtone.
Jeden z účastníkov týchto tajných konzultácií hovorí o "rozhodujúcich (a tajných) rokovaniach v Pentagóne v marci 1948,
počas ktorých sa vlastne zrodila Severoatlantická zmluva"."
V článku "International Affairs" sa uvádzajú aj mená ľudí, ktorí viedli rokovania v Pentagóne od 22. marca do 1. apríla 1948.
Aj tu vedú stopy účastníkov delegácie, ako by to mohlo byť inak, do CFR:
Lewis W. Douglas , vedúci jeho delegácie.
V rokoch 1947-1950 bol veľvyslancom Spojených štátov v Spojenom kráľovstve.
Od roku 1935 bol členom Rockefellerovej nadácie a v rokoch 1936-1939 členom jej výkonného výboru.
V rokoch 1940-1964 bol členom Rady pre zahraničné vzťahy.
Theodore Achilles , americký diplomat v Peru, bol tiež členom CFR.
Alfred Gruenther , generál americkej armády, bol v rokoch 1953-1956 vrchným veliteľom všetkých operácií NATO .
Robert Cecil bol britský diplomat a spoluzakladateľ súkromného think tanku Chatham House so sídlom v Londýne v júli 1920.
O rok neskôr bola v New Yorku založená americká obdoba CFR.
Do roku 2004 bol Chatham House známy aj ako Kráľovský inštitút pre medzinárodné záležitosti.
Kľúčové projekty financujú okrem iného Rockefellerova nadácia, Nadácia Billa a Melindy Gatesovcov a NATO.
Robert Cecil bol slobodomurár.
Lester B. Pearson , vedúci kanadskej delegácie, bol 14. kanadským premiérom v rokoch 1963 až 1968.
Bol členom skupiny Bilderberg a účastníkom stretnutia Bilderbergu v roku 1964.
Na založení skupiny Bilderberg sa opäť podieľali Rockefellerova nadácia, CIA a CFR.
Cieľom bolo opakovane organizovať konferencie s európskymi a americkými politikmi a podnikateľmi.
3. ciele NATO = ciele CFR
Aby sme pochopili základné ciele alebo účel NATO, musíme pochopiť ciele CFR.
CFR je na svojej webovej stránke skromný:
Slúži na "lepšie pochopenie sveta a zahraničnopolitických rozhodnutí, ktorým čelia Spojené štáty a iné krajiny".
Je však nepravdepodobné, že by organizácia vybudovala bezprecedentne rozsiahlu sieť len
preto, aby mohla vykonávať poradenskú funkciu!
Po desaťročia CFR obsadzovala takmer všetky kľúčové pozície vo vláde USA a poskytovala niekoľko stoviek
najvyšších úradníkov a poradcov pre každú administratívu - či už demokratickú alebo republikánsku.
Richard Harwood, bývalý výkonný redaktor a ombudsman denníka Washington Post, o Rade pre zahraničné vzťahy pochvalne
napísal, že jej členovia "sa najviac podobajú tomu, čo by sme mohli nazvať vládnucim establišmentom Spojených štátov.
(...) Nielenže analyzujú a interpretujú zahraničnú politiku USA, ale pomáhajú ju aj vytvárať."
Medzi členov súkromnej Rady pre zahraničné vzťahy patria:
niekoľko amerických prezidentov a viceprezidentov oboch strán;
takmer všetci ministri zahraničných vecí, obrany a financií USA;
väčšina náčelníkov štábov a veliteľov americkej armády a NATO;
niektorí z najvplyvnejších členov Kongresu (najmä tvorcovia zahraničnej a bezpečnostnej politiky);
Takmer všetci poradcovia pre národnú bezpečnosť, riaditelia CIA, veľvyslanci OSN, predsedovia Fedu, prezidenti
Svetovej banky a riaditelia Národnej ekonomickej rady;
mnohí významní akademici; mnohí riaditelia bánk, think tankov, univerzít, mimovládnych organizácií a Hollywoodu;
ako aj kľúčoví členovia Komisie 9/11 a Warrenovej komisie
Okrem toho CFR zahŕňa spoločnosti, ktoré patria ku globálnym gigantom veľkého biznisu, veľkého bankovníctva, veľkých
technológií, veľkých dát, veľkých médií a veľkej farmácie.
Skrátka, CFR má bezkonkurenčný dosah a silu.
Moc a vplyv CFR však ďaleko presahuje jej členov:
V Anglicku má CFR sesterskú organizáciu Kráľovský inštitút pre medzinárodné záležitosti (RIIA), známu aj pod
názvom Chatham House, ktorá bola založená v roku 1920;
V Európe založila CFR v roku 2007 Európsku radu pre zahraničné vzťahy (ECFR);
V rámci Rady rád (CoC) združuje CFR členské organizácie z 24 krajín vrátane Ruska a Číny.
Ruská členská organizácia CFR "Rada pre zahraničnú a obrannú politiku" (SVOP) vedie diskusný klub "Valdaj", na
ktorom sa pravidelne zúčastňuje ruský prezident Vladimir Putin.
Tlačový dvojtýždenník "The New American" to vo svojom júlovom čísle z roku 2021 zhrnul takto.
Išlo o špeciálne vydanie pri príležitosti 100. výročia založenia CFR s názvom: "CFR: stále moc za trónom".
"Dejiny CFR sú kronikou storočnej vojny proti národnej suverenite a neúnavnej snahy o vytvorenie všemocnej svetovej vlády, ktorú
globalisti z CFR často nazývajú "novým svetovým poriadkom". (...)
CFR má skutočne bezprecedentný vplyv v politických, finančných, ekonomických, mediálnych a akademických kruhoch. (...)
Je verejnou tvárou, centrálnym nervovým systémom toho, čo kritici nazývajú "hlbokým štátom" - nevolenou "permanentnou
vládou", ktorá prevzala kontrolu nad našou krajinou."
Vydanie sa končí slovami, citujem: "Pekelné ovládanie nášho národa - a celého sveta - zo strany "hlbokého štátu" sa nezlomí,
pokiaľ sa viac Američanov (a viac ľudí na celom svete) neprebudí, neodhalí rastúcu kontrolu CFR a
neodolá jej diabolskej agende nového svetového poriadku."
17. februára 1950 bankár z Wall Street James P. Warburg, poradca Franklina D. Roosevelta, povedal pred výborom amerického Senátu:
"Budeme mať svetovú vládu, či sa nám to páči alebo nie (...) na základe dohody alebo dobytia. Roosevelt povedal výboru
Senátu USA: "Budeme mať svetovú vládu, či sa nám to páči, alebo nie (...) na základe súhlasu alebo dobytia."
Bol tiež členom CFR, rovnako ako jeho otec Paul Warburg, ktorý je známy ako "otec" Federálneho rezervného systému.
Do akej miery zohráva NATO kľúčovú úlohu pri realizácii programu centralizovanej svetovej
vlády, sa dozviete v nasledujúcich kapitolách.
4 Ako je možné predávať operácie NATO ako "zabezpečenie mieru"? - "Propagandistický matrix" CFR
Úspešná realizácia geopolitických stratégií, predovšetkým ospravedlnenie vojenských prostriedkov na
zdanlivé zabezpečenie mieru, by bola nemysliteľná bez účinného ovplyvňovania verejnej mienky.
22-stranová štúdia Swiss Policy Research (SPR) zo septembra 2017 predstavuje "Propaganda Matrix" CFR:
"Ako CFR kontroluje tok geostrategických informácií."
"Swiss Policy Research" je nezávislý výskumný a informačný projekt o geopolitickej
propagande vo švajčiarskych a medzinárodných médiách.
V štúdii sa vysvetľuje, "ako CFR vytvoril do značnej miery samostatný transatlantický informačný cyklus, v
ktorom takmer všetky relevantné zdroje a referenčné body kontrolujú členovia Rady a jej partnerské organizácie".
V USA boli takmer všetky známe médiá založené predstaviteľmi CFR alebo odkúpené pred desiatkami rokov.
V Nemecku sa účasť popredných predstaviteľov médií - okrem skupiny Bilderberg - uskutočňuje
najmä prostredníctvom takzvaného Atlantického mosta.
Založil ju v roku 1952 prezident CFR a Svetovej banky John J. McCloy spolu s členom CFR a bankárom Ericom Warburgom.
Vo Švajčiarsku sa štrukturálna integrácia najväčších vydavateľstiev realizuje predovšetkým
prostredníctvom skupiny Bilderberg a čoraz užšej spolupráce s nemeckými médiami Atlantikbrücke.
Spravodajské agentúry
Spravodajské agentúry zohrávajú v informačnom systéme osobitnú úlohu.
V prípade medzinárodných udalostí pochádzajú takmer všetky texty a obrázky, ktoré používajú
médiá CFR, len z troch svetových tlačových agentúr:
americká agentúra Associated Press (AP), britsko-kanadská Thomson-Reuters a francúzska Agence France-Presse (AFP).
Zatiaľ čo agentúry Reuters a AP sú priamo zapojené do Rady, agentúra AFP je vo vlastníctve francúzskeho štátu,
ktorý je zasa začlenený do transatlantických štruktúr prostredníctvom skupiny Bilderberg a NATO.
Mimovládne organizácie (MVO) a PR agentúry
Aj bez mimovládnych organizácií by bolo takmer nemožné predať vojenské operácie širokej verejnosti.
Tie klamú ľudí, že sú nezávislejšie a dôveryhodnejšie.
Riaditelia Amnesty International (AI), Human Rights Watch (HRW) a mnohých ďalších zdanlivo
humanitárnych organizácií sa v CFR angažujú už desaťročia.
Mnohé ďalšie financujú a riadia miliardári CFR, ako napríklad George Soros.
Swiss Policy Research (SPR) píše, že takéto mimovládne organizácie sa nasadzujú vždy, keď je potrebné
vojenskú intervenciu legitimizovať z humanitárneho hľadiska.
Amnesty International už v roku 1991 verejne "overila" "inkubátorovú lož" , ktorú vymyslela americká PR
firma , a tým významne prispela k začatiu vojny v Zálive.
Amnesty International a Human Rights Watch tiež vyzvali na "humanitárne" vojenské intervencie na Balkáne, v Afganistane a
Líbyi na základe pochybných alebo dokonca nepravdivých tvrdení.
Podľa Swiss Policy Research sa tvrdenie, že Kaddáfí zabil 6 000 ľudí, ukázalo ako lož.
Vojna v Perzskom zálive sa ešte len skončila a inkubátorová lož bola odhalená, keď už americká PR agentúra
Rudder Finn pôsobila v balkánskych vojnách a pripravovala reklamnú pôdu pre následnú intervenciu NATO.
Vtedajší riaditeľ spoločnosti Rudder Finn v neskoršom rozhovore vysvetlil, prečo jeho spoločnosť šírila
falošné správy napríklad o srbských "táboroch smrti" v Bosne:
"Nepotvrdili sme existenciu táborov smrti v Bosne, iba sme zverejnili, že to tvrdí (americký časopis) Newsday.
(...) Mali sme úlohu, ktorú sme splnili.
Nie sme platení za to, aby sme boli morálni."
Existujú aj údajne humanitárne organizácie ako Avaaz alebo Campact so svojimi online petíciami.
Namiesto podpory dažďových pralesov zrazu požadujú "bezletovú zónu" nad Líbyou.
5. Operácie NATO sa môžu predávať ako "zabezpečenie mieru", pretože nielen "propagandistický
matrix", ale aj samotné NATO je pevne v rukách CFR
Swiss Policy Research píše: "CFR už desaťročia udržiava svoj vlastný vzdelávací program pre dôstojníkov, takže sa odhaduje, že
približne 75 % všetkých vysokých amerických vojenských dôstojníkov bolo v súčasnosti vyškolených CFR - vrátane takmer
všetkých náčelníkov generálnych štábov, vrchných veliteľov NATO a regionálnych veliteľov od druhej svetovej vojny.
Týmto spôsobom Rada vybudovala ideologicky vycvičené imperiálne ozbrojené sily, ktoré sú
inak známe takmer len z totalitných režimov."
O programe vojenského výcviku si môžete prečítať na webovej stránke CFR:
"Program umožňuje vybraným úradníkom rozšíriť si svoje vedomosti o medzinárodných vzťahoch prostredníctvom ročného pobytu v sídle
CFR v New Yorku (...) prostredníctvom intenzívnej účasti na aktívnom programe stretnutí a podujatí CFR, ako aj
prostredníctvom interakcie s rôznorodým členstvom CFR."
Stopy generálnych tajomníkov NATO a vrchných veliteľov spojeneckých síl v Európe - skrátene
SACEUR - tiež poukazujú na Bilderberg Group a CFR.
Generálny tajomník zastupuje organizáciu na verejnosti ako najvyšší predstaviteľ NATO.
Vždy je z Európy.
SACEUR je vždy americký generál alebo admirál a má najvyššie vojenské operačné velenie.
Značný počet generálnych tajomníkov a SACEUR sa zúčastňoval na konferenciách Bilderbergu.
Zoznam mien nájdete v titulkoch.
6. NATO ako nástroj - nie na zabezpečenie mieru, ale skôr na presadzovanie globálnych
cieľov CFR až po centralizovanú svetovú vládu
Skutočnosť bezprecedentnej koncentrácie moci CFR a jej globálnej siete umožňuje vyvodiť len jeden záver:
NATO musí byť vnímané ako jeden z jej nástrojov na presadzovanie globálnych cieľov CFR až po centralizovanú svetovú vládu.
Údajná "ochrana mieru" slúži výlučne na legitimizáciu ich existencie a operácií - v službách CFR.
Jedným z geopolitických cieľov stratégov CFR je určite zabezpečiť, ak nie rozšíriť, vojenskú nadvládu armády USA a NATO vo svete.
Podľa aktualizácie z júna 2023 majú ozbrojené sily USA približne 750 vojenských základní vo viac ako 80 krajinách mimo USA.
V Nemecku sa nachádza 119 vojenských zariadení.
Vizuálna databáza zobrazuje 56 základní NATO na celom svete.
Za zmienku stojí aj americká vojenská základňa "Camp Bondsteel" v Kosove.
Tá bola zriadená po operácii NATO "Spojenecká sila" proti Juhoslávii v júni 1999.
Základňa má rozlohu 386 hektárov (3 860 000 m²) a je domovom až 7 000 vojakov americkej armády a spojeneckých jednotiek.
"Stratégia napätia" ako geopolitický nástroj architektov svetovej vlády na ďalšie
rozširovanie ich politickej a vojenskej svetovej moci
Každý geostratég, ktorý chce ďalej rozširovať svoju politickú a vojenskú svetovú moc, sa však primárne
nespolieha na konvenčné - takzvané - "horúce" vojny, ale na udržiavanie obyvateľstva v "strachu a terore".
Táto stratégia je známa aj ako "stratégia napätia".
Nasledujúcu definíciu nájdete v Krimpedii:
"Stratégia napätia ako politický termín označuje opatrenia, ktoré podporujú alebo vykonávajú štátne orgány s cieľom vyvolať
strach alebo neistotu medzi vlastným obyvateľstvom alebo štátom.
(...) Okrem toho môže stratégia napätia slúžiť na ospravedlnenie represívnych opatrení a zásahov štátu tým,
že posilňuje túžbu obyvateľstva po štátnych zásahoch."
Neznie vám to povedome?
Predpokladaná pandémia koronavírusu posiela pozdravy.
Represívne opatrenia bolo možné ospravedlniť len pomocou "podnecovania strachu a neistoty".
Ale späť k termínu "stratégia napätia".
Pojem "stratégia napätia" bol prvýkrát použitý v roku 1969 v článku v britskom nedeľníku Observer.
Mal na mysli tajné operácie talianskeho štátu.
V rokoch 1969 až 1984 došlo v Taliansku k niekoľkým teroristickým útokom, ktoré si vyžiadali
viac ako 200 mŕtvych a približne 600 zranených.
Obviňovali z toho "Červené brigády", radikálnu ľavicovú skupinu.
Rozsiahle vyšetrovanie benátskeho vyšetrujúceho sudcu Felicea Cassona ho privedie na stopu jedného zo skutočných
páchateľov, pravicového extrémistu Vincenza Vinciguerru.
Urobil rozsiahle a významné priznanie.
Vinciguerra vypovedal, že ho kryli ľudia zo štátneho aparátu a že atentát bol súčasťou komplexnej stratégie,
ktorú Casson neskôr označil za "stratégiu napätia".
Cieľom tohto prístupu bolo zdiskreditovať tradične silnú komunistickú stranu v
Taliansku, aby sa zabránilo jej účasti vo vláde.
Casson pokračoval vo vyšetrovaní a po preskúmaní archívov vojenskej spravodajskej služby SISMI odhalil existenciu vysoko
utajovanej komplexnej štruktúry v rámci talianskeho štátu.
Išlo o takzvané "stay-behind organizácie" , ktoré sa v Taliansku nazývali "Gladio".
Gladio vzniklo na základe spolupráce medzi talianskou "spravodajskou službou ozbrojených síl"
SIFAR a CIA a od roku 1964 bolo začlenené do NATO.
Správne pochopené. Išlo o tajné armády NATO, ktoré po druhej svetovej vojne vytvorila americká
tajná služba CIA spolu s britskou tajnou službou MI6.
V prípade sovietskej okupácie krajín mali bojovať ako partizáni a oslobodiť západnú Európu.
Švajčiarsky historik Dr. Daniele Ganser vo svojom výskumnom projekte o tajných armádach NATO našiel dôkazy, že okrem operácie
v Taliansku existovali podobné siete aj vo Francúzsku, Nemecku, Grécku, Holandsku, Belgicku, Španielsku, Portugalsku, Nórsku,
Luxembursku, Dánsku, Rakúsku, Fínsku, Švédsku a Švajčiarsku.
Podľa historika Daniele Gansera je "teror (...) vhodnejší ako akákoľvek iná vojenská stratégia na manipuláciu obyvateľstva".
Podľa Gansera sú metódy vytvárania a manipulácie strachu zamerané na to, aby (miestne) obyvateľstvo bolo vnímavé alebo nepriateľské
voči "určitým politickým alebo ekonomickým opatreniam".
Ako možno lepšie zmanipulovať obyvateľstvo a dosiahnuť, aby bolo prístupné centralizovanej
svetovej vláde, než vyvolaním strachu a neistoty?
Metódy používané na vyvolanie strachu a strachu v obyvateľstve sa však netýkajú len teroru s použitím
ozbrojenej sily, ale aj akéhokoľvek druhu vojnovej rétoriky.
Napríklad takzvaná "studená vojna" medzi USA a Sovietskym zväzom v rokoch 1945 až 1991 viedla k
skutočným pretekom v zbrojení vrátane jadrového.
Hoci sa podarilo vyhnúť priamej otvorenej vojne s použitím zbraní, vzájomná hrozba jadrovej vojny pod pojmom "odstrašenie"
po prvý raz vyvolala možnosť sebazničenia ľudstva ("overkill").
Konflikt niekoľkokrát nadobudol mimoriadne hrozivý charakter, takže možnosť "horúcej"
vojny medzi veľmocami bola stále vo vzduchu.
Týmto spôsobom bolo obyvateľstvo neustále udržiavané v "napätí" a "neistote".
To nahrávalo vládam a obrannému priemyslu, aby zbavili ľudí ich občianskych práv a slobôd alebo inak zarobili.
Rovnaký vzorec možno rozpoznať aj v súčasnej rétorike okolo ukrajinsko-ruského konfliktu.
Po rozpade Sovietskeho zväzu v roku 1991 prišlo na rad NATO.
Správne pochopené! Takzvaným rozširovaním NATO na východ od roku 1999 sa geopolitickým stratégom podarilo udržať potenciál
konfliktu s Ruskom a udržať vlastné obyvateľstvo v napätí.
Keď sa NATO v roku 1999 prvýkrát rozšírilo na východ, boli to Poľsko, Česká republika a Maďarsko;
2004 Bulharsko, Estónsko, Lotyšsko, Litva, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko;
2009 Albánsko a Chorvátsko;
2017 Čierna Hora; 2020 Severné Macedónsko;
2023 Fínsko; 2024 Švédsko
Vstup Ukrajiny do NATO by bol absolútnym vrcholom politiky konfrontácie a napätia s Ruskom.
Ak by Ukrajina vstúpila do NATO, začala by platiť klauzula o vzájomnej pomoci a všetky štáty
NATO by sa ocitli vo vojnovom stave s Ruskom.
Dá sa predpokladať, že by to viedlo k rozšíreniu vojny na celú Európu - ak nie na celý svet.
V rozhovore pre rozhlasovú stanicu Deutschlandfunk v marci 2024 generálny tajomník NATO Jens Stoltenberg zdôraznil, že
nemôže presne povedať, kedy bude Ukrajina prijatá do aliancie: "Ale usilovne pracujeme na tom, aby sa tak stalo čo najskôr."
Americký minister zahraničných vecí Antony Blinken na okraj slávnostného ceremoniálu pri príležitosti 75. výročia
založenia NATO povedal, citujem: "Ukrajina sa stane členom NATO.
Naším cieľom na tomto stretnutí je pomôcť vybudovať most k ich pristúpeniu."
Blinken, hádate správne, je členom CFR.
Dlho sa viedla kontroverzná diskusia o tom, či počas rokovaní v roku 1990 existoval takýto
prísľub, že NATO sa nebude rozširovať na východ.
Faktom je, že neexistuje žiadny záväzný a zmluvný záväzok voči Sovietskemu zväzu alebo Rusku.
Vladimir Polenov, člen ruskej delegácie na rokovaniach v roku 1990, povedal: "Bolo chybou, že sa Sovietskemu
zväzu nedali písomné záruky, že NATO sa nebude rozširovať na východ. Bola to veľmi veľká chyba."
Či už s prísľubom, alebo bez neho, by stratégov CFR nemalo zaujímať.
NATO splnilo svoj cieľ udržiavať "stratégiu napätia".
Existuje však aj ďalší prezrádzajúci prísľub medzi ruskou a americkou vládou:
Nemecký spisovateľ Rolf Hochhuth vo vydaní Berliner Zeitung zo 14. apríla 2014 uviedol, že
Kremeľ a Biely dom majú tajnú dohodu od roku 1952:
"... podľa ktorého, ak by sa studená vojna zvrhla na horúcu, v Rusku a Amerike by sa nerozbila žiadna
okenná tabuľa, ale "len" Poľsko a Nemecko by boli zničené:
Najobludnejšia zrada spojenca, o akej kedy počul každý, kto ešte číta dejiny..."
Takáto stratégia vedenia vojny na chrbte európskeho obyvateľstva je niečo, čo sa stratégom CFR určite dá veriť.
Stratég CFR Allen Dulles, ktorý bol riaditeľom CIA v rokoch 1953 až 1961, napokon išiel príkladom a dodal
súperiacim stranám konfliktu zbrane v rovnakom čase.
Článok z 22. apríla 2024 v časopise "Foreign Affairs", ktorý vychádza štvrťročne v mene Rady pre zahraničné vzťahy
(CFR), ukazuje, že to nie je len za vlasy pritiahnutá teória.
Nadpis článku hovorí za všetko: "Európa - ale nie NATO - by mala poslať na Ukrajinu svojich vojakov".
Nemecký investigatívny novinár Thomas Röper sa k článku vyjadril, citujem: "Každý, kto si pozorne prečíta (...), si
uvedomí, že Putinovo vyhlásenie, že USA bojujú na Ukrajine do posledného Ukrajinca, je, žiaľ, absolútne pravdivé.
Navyše z článku vyplýva, že autori by chceli bojovať aj do posledného Európana..."
Autori tiež jasne uvádzajú, že USA a NATO by boli v bezpečí:
"A keďže európske sily by operovali mimo rámca NATO a územia NATO, prípadné obete by nespôsobili
reakciu podľa článku 5 a nevyvolali by zásah USA.
Protivníkom Ruska by nebolo NATO, ale koalícia európskych štátov, ktorá by sa usilovala o
rovnováhu proti holému ruskému imperializmu."
Učebnicová stratégia, ako sa uvádza vo vzdelávacom filme "Ako fungujú moderné vojny?":
"Agresor" prinúti svoje vybrané krajiny, aby s vlastnými zbraňami a armádami vyrazili proti jeho najväčšiemu rivalovi.
Až keď všetky krajiny vystrelia poslednú muníciu, stratia svojich najlepších ľudí a sú v troskách, zasiahne skutočný nepriateľ
ľudstva, skutočný agresor a vojnový štváč, aby všetkých spoločne porazil (...) (alebo) aby bol oslavovaný ako spasiteľ."
Pozri aj takzvaný prejav Stratforu z roku 2015, ktorý predniesol americký geostratég George Friedman.
Podľa správy USA vidia najväčšiu hrozbu v možnom nemecko-ruskom spojenectve.
Vojna v Európe s Nemeckom a Ruskom by bola v záujme politiky nadvlády USA.
Spomeňte si na slávny výrok britského lorda Hastingsa Ismaya, ktorý predniesol vo
svojej funkcii prvého generálneho tajomníka NATO:
NATO bolo založené, aby "udržalo Sovietsky zväz vonku, Američanov vnútri a Nemcov dole", v nemčine: "Aby sme
udržali Sovietsky zväz vonku, Američanov vnútri a Nemcov dole".
Možno tento výrok naozaj chápať len v kontexte založenia NATO, ako to robia bulvárne médiá, alebo je platný aj dnes?
7 Záver: NATO nemožno považovať za garanta "zabezpečenia mieru" - najmä nie v Európe - ale za garanta
budovania nového svetového poriadku, a to v dvoch ohľadoch
Pre tvorcov nového svetového poriadku pod centralizovaným vedením plní NATO svoj účel v dvoch ohľadoch:
Po prvé, NATO ako vojnový štváč
Po prvé, NATO podnecuje všetky vojnové štvanie - či už propagandou, hrozbami, ako je
rozširovanie NATO na východ, alebo reálnym zbrojením atď.
V Európe je možnosť vojny aktuálnejšia ako kedykoľvek od druhej svetovej vojny.
Webová stránka Bundeswehru odkazuje na "Operačný plán Nemecka" (skrátene OPLAN DEU).
"Operačný plán Nemecko" je "národný obranný plán" s nasledujúcimi cieľmi:
Na jednej strane doslova: "chrániť a brániť Nemecko, jeho územnú celistvosť a jeho občanov
spolu s ostatnými štátnymi a civilnými subjektmi".
Na druhej strane "zabezpečiť rozmiestnenie spojeneckých síl cez Nemecko a na východnom krídle NATO".
Vojnová rétorika dosiahla ďalší vrchol 31. mája 2024.
Ministri zahraničných vecí NATO sa stretli v Prahe.
Na programe boli prípravy na samit vo Washingtone v júli 2024 a podpora Ukrajiny zo strany NATO.
Titulok v bulvárnych médiách znel: "USA a Nemecko povoľujú použitie svojich zbraní
proti pozíciám v Rusku, ale len pri Charkove.
Ukrajinská vláda už 3. júna vyzvala, aby sa "rozsah použitia" západných zbraní rozšíril aj na ruské územie.
Mala by to byť len otázka času.
Právo na obranu vyplýva z medzinárodného práva, tvrdí NATO."
Generálny tajomník Aliancie Jens Stoltenberg vyzval spojencov, aby pokračovali v dodávkach zbraní a munície na Ukrajinu.
Ruská reakcia prišla okamžite: Rusko považuje akciu NATO za vážnu eskaláciu a hrozí masívnou odpoveďou.
Dmitrij Medvedev, prezident Ruska v rokoch 2008 až 2012 a zástupca šéfa Bezpečnostnej rady Ruskej
federácie od roku 2020, napísal na svojom kanáli Telegram:
"Takáto "individuálna pomoc" štátov NATO proti Rusku ... predstavuje vážnu eskaláciu konfliktu.
Bývalá Ukrajina a jej spojenci v NATO dostanú odpoveď takej ničivej sily, že samotná Aliancia
jednoducho nebude schopná odolať zatiahnutiu do konfliktu."
Na 27. medzinárodnom ekonomickom fóre v Petrohrade začiatkom júna 2024 ruský prezident
Vladimir Putin hovoril o "asymetrickej reakcii". .
Takzvanú "symetrickú odpoveď", že Rusko chce zaútočiť na územie NATO, označil za "blbosť".
Putin povedal: "Uvažujeme o tom, že ak niekto považuje za možné dodať zbrane do bojovej zóny na uskutočnenie útokov na našom
území (...), prečo by sme nemali mať právo umiestniť takéto zbrane v regiónoch sveta, kde sa uskutočňujú útoky na
citlivé objekty tých krajín, ktoré tak robia vo vzťahu k Rusku?"
Po druhé, NATO ako diverzný manéver
Po druhé, NATO spolu s celým vojnovým štvaním - vrátane vojnovej hystérie - slúži ako vítaný manéver na odvrátenie pozornosti,
aby sa dosiahli skutočné ciele stratégov CFR: konkrétne vytvorenie základných kameňov centralizovanej svetovej vlády.
Vojenská prevaha je len jedným z viacerých faktorov.
Jedným z najdôležitejších základných kameňov pre nastolenie nového svetového poriadku je
kontrola a moc nad zdravotníctvom a financiami.
Najmä v oblasti zdravia je cieľom novej zmluvy WHO o pandémii a revidovaných medzinárodných zdravotných predpisov centralizovať
kontrolu nad "zdravotnými opatreniami" na celom svete.
WHO - ktorá bola rovnako ako OSN navrhnutá v študijných skupinách CFR - by potom získala výhradnú
právomoc interpretovať choroby a rozhodovať o opatreniach.
Ďalším základným kameňom je kontrola nad financiami.
Zavedenie digitálnych mien centrálnych bánk sa v súčasnosti pripravuje v pozadí na celom svete - vrátane Ruska a Číny.
Podľa nemeckého finančného experta Ernsta Wolffa by mal mať každý občan a každá firma v centrálnej banke uložený len jeden účet.
To by umožnilo štátu centrálne určovať peňažnú zásobu, riadiť a kontrolovať toky peňazí
a podľa potreby stanovovať úrokové sadzby.
Citujem Ernsta Wolffa: "Občania si veľmi rýchlo uvedomia, že štát by mohol nielen sledovať každú jednu transakciu, ale aj zaviesť
individuálne úrokové sadzby, individuálne daňové sadzby alebo pokuty, viazať peniaze na systém sociálneho kreditu v čínskom
štýle alebo ich úplne odrezať od všetkých finančných tokov."
To sú len dva príklady toho, ako sa má celosvetovo centralizovať moc a kontrola a preniesť na "svetovú vládu".
NATO slúži jednak na zabezpečenie vojenskej prevahy a jednak na odvrátenie pozornosti od
najrôznejších snah o ovládnutie sveta, ktoré sú v plnom prúde.
Televízia Kla.TV odhalila tieto snahy v mnohých programoch.
Niektoré z nich nájdete v modrom informačnom poli.
Milí diváci, možno sa teraz cítite ohromení všetkými týmito skutočnosťami a nevidíte žiadne východisko.
Kla.TV často dostáva od divákov spätnú väzbu, že len poukazujeme na problémy a nepredkladáme riešenia.
V tejto chvíli sa však nemôžeme ospravedlniť za to, že naše riešenia nie sú zakorenené vo viditeľnej oblasti.
Tvárou v tvár všetkým týmto obrovským hrozbám čerpáme už desaťročia silu a nádej z vyššej
dimenzie, o čom opakovane svedčí Ivo Sasek.
Všetkých, ktorí sa nechcú vzdať nádeje, by sme radi upozornili na širokú ponuku svetelných konferencií
na www.ivo-sasek.ch/veranstaltungen a www.sasek.tv.
Na záver si pozrite tri krátke úryvky z prejavu zakladateľa Kla.TV Iva Saska na Medzinárodnom stretnutí priateľov 4. mája 2024.
Sasek hovorí o zbrani na odvrátenie pozornosti od toho, čo je v skutočnosti skrytou
svetovou vojnou, a o spásnom východisku z nej.
Drahí, naliehavo sa musíme naučiť pochopiť, že časy sa zmenili.
Vojny, ktoré sa v súčasnosti vedú analogicky, t. j. fyzické vojny s tankami, helikoptérami,
riadenými strelami a podobne, majú dnes úplne inú funkciu.
Viete, ktoré to sú?
Tieto konvenčné vojny, ktoré sa v súčasnosti vedú, slúžia predovšetkým ako zbraň na odvrátenie
pozornosti od skutočnej skrytej svetovej vojny, rozumiete?
Samotné vojny, zamyslite sa nad touto vetou, ktorú hovorím, samotné vojny, ktoré sa vedú práve teraz, sú diverznými
manévrami na zakrytie oveľa väčšej prebiehajúcej vojny.
Ak sa im podarí zaočkovať celý svet - táto génová terapia - chápete, ako to funguje?
Na druhej strane súčasná hybridná vojna v skutočnosti zahŕňa posledného a posledného človeka na tejto planéte.
Ako predpovedal strýko Bill (Gates): "Až keď bude každý človek pod týmto nebom zaočkovaný, budeme
v bezpečí..." - Viete, strýko Bill, Bill Gates.
- Skrytý útočník s tým počíta.
Napísal to pred 120 rokmi, mám to písomne.
Skrytý útočník očakáva, že ho rozpoznáme až vtedy, keď už bude neskoro, pretože potom sa dá každý odpor
kontrolovať stlačením tlačidla pomocou digitálnej bezhotovostnej technológie úplného dohľadu.
V týchto našich dňoch, v tento deň odblokovania - ako ho dnes nazývam - Boh vyťahuje svoj
najtvrdší, najostrejší šíp, svoju najsilnejšiu zbraň.
Čo je to za zbraň? Hovoríme tu o fyzických zbraniach?
Nie, nie, nie. Momentálne nie.
Tisícročia nás naučili, že fyzické zbrane vždy vedú len k horším vojnám a ešte smrteľnejším zbraňovým výtvorom.
Naučili sme sa, že.
A preto pravé a jediné skutočne spasiteľné Božie zbrane sú zbrane ducha.
Zbraň slova. Najsilnejšia pod nebom.
Napríklad pravda, vyslovená, ale nie ako slabé alebo dokonca právo zabíjajúce ľudské slovo - ale pravda
vyslovená podľa účinkov moci a mocných overení ontickej moci.
Vidíte ten rozdiel?
To znamená, že v tejto ohlásenej záverečnej bitke môžeme použiť len jednu zbraň.
Úplný záznam prejavu "Unlocking Day", ktorý bol vysielaný naživo v 53 krajinách, nájdete na www.kla.tv/29017.
Rozprestrie sa červený koberec a zaznie hymna.
Vlajka hrdo stúpa k oblohe - "Mier! Mier!" zaznieva tak často.
Viac ako 50 mŕtvych v rovnakom čase, tisíce zranených oplakávajú svoje utrpenie.
K nebu stúpa čierny dym, ľudia z plných pľúc kričia o mier.
Ako zlaté slnko na oblohe si želáme mier, ktorý je nakoniec cieľom.
Mier nie je vzdialený cieľ, mier je cesta.
Pokoj, vozidlo, na ktorom sa pohybujete.
Pokoj, pokoj, pokoj začína vo mne.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Boh vo mne.
Ktorý vládne hlboko v mojom srdci, existuje ďaleko za hranicou logiky a rozumu, prejavuje sa ako spoločný pokoj v nás.
Na piatich kontinentoch zúria vojny a každý deň zomierajú ľudia.
Nestačí, že sa podnecujú nové veci - Severná Kórea, Rusko alebo Irán.
Hrdlo sa stiahne, pulz stúpne. Koľko ešte utrpenia, kým sa objaví pokoj?
Päsť sa zovrie ako kameň. Hej, ak je v tebe pokoj, bude aj mier.
Ako zlaté slnko na oblohe si želáme mier, ktorý je nakoniec cieľom.
Mier nie je vzdialený cieľ, mier je cesta.
Pokoj, vozidlo, na ktorom sa pohybujete.
Pokoj, pokoj, pokoj začína vo mne.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Boh vo mne.
Ktorý vládne hlboko v mojom srdci, existuje ďaleko za hranicou logiky a rozumu, prejavuje sa ako spoločný pokoj v nás.
Pokoj, pokoj, pokoj začína aj vo vás.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Boh vo vás.
Tento mier vytvára jednotu so všetkými, aj keď je to bláznivé, hej, je tu taká sila.
Pokoj, pokoj, pokoj začína vo mne.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Boh vo mne.
Ktorý vládne hlboko v mojom srdci, existuje ďaleko za hranicou logiky a rozumu, prejavuje sa ako spoločný pokoj v nás.
Pokoj, pokoj, pokoj začína vo mne.
Pokoj, pokoj, pokoj, to je Boh vo mne.
Ktorý vládne hlboko v mojom srdci, existuje ďaleko za hranicou logiky a rozumu, prejavuje sa ako spoločný pokoj v nás.
Pokoj, pokoj začína vo mne.
Pokoj, pokoj, to je Boh vo mne.