Kot pravi pregovor: "Vse poti vodijo v Rim", lahko rečemo tudi to:
"Vse sledi vodijo do ameriško-ameriškega zasebnega možganskega trusta Council on Foreign
Relations, krajše CFR, kar zadeva podpornike Nata."
Dejstvo, da ima CFR koncentracijo moči, kakršne še ni bilo, in njeno globalno mrežo, omogoča le en sklep:
Na Nato je treba gledati kot na enega od njegovih instrumentov za doseganje globalnih ciljev
CFR, vključno s centralizirano svetovno vlado.
Domnevno "varovanje miru" služi zgolj za legitimizacijo njihovega obstoja in delovanja - v službi CFR.
Prvič, Nato spodbuja vse vojne hujskače - bodisi s propagando, grožnjami, kot je širitev Nata
na vzhod, bodisi z dejanskim oboroževanjem itd.
V Evropi je možnost vojne bolj prisotna kot kadar koli po drugi svetovni vojni.
Drugo, Nato skupaj z vsem vojnim hujskaštvom - vse do vojne histerije - služi kot dobrodošel manever za odvračanje
pozornosti od dejanskih ciljev strategov CFR, in sicer vzpostavitve temeljev centralizirane svetovne vlade.
4. aprila 1949 - pred dobrimi 75 leti - je bil ustanovljen Nato kot obrambna zveza proti takratni Sovjetski zvezi.
Nato je kratica za "Organizacijo Severnoatlantske pogodbe", znano tudi kot "Atlantsko zavezništvo" ali "Severnoatlantski pakt".
Nato zdaj sestavlja 32 evropskih in severnoameriških držav članic.
Najpomembnejše načelo zavezništva je tako imenovana klavzula o medsebojni pomoči iz člena 5 Pogodbe o Natu:
"Pogodbenice se strinjajo, da bo oborožen napad na eno ali več pogodbenic v Evropi ali
Severni Ameriki veljal za napad na vse pogodbenice."
Člen 5 zveze Nato zato določa, da je v primeru napada na eno članico zveze Nato dejansko napadena celotna zveza Nato.
Svet Nata razglasi stanje zavezništva, ki je bilo doslej razglašeno le enkrat: po
terorističnih napadih v ZDA 11. septembra 2001.
Splošna javnost - kot je mogoče prebrati na spletni strani nemške vlade - hvali Nato
kot "najuspešnejšo varnostno zvezo na svetu".
Že 75 let zagotavlja varnost Evrope.
<Dobri dve leti po ruski invaziji na Ukrajino 67 % Nemcev trenutno vidi zelo močno ali močno grožnjo miru in
varnosti v Evropi, je pokazala telefonska anketa, ki jo je 4. aprila 2024 izvedla družba ARD DeutschlandTrend.
82 % ljudi meni, da je Nato pomemben za zagotavljanje miru v Evropi.
Glede na študijo "Varnost 2024" se 52 % Švicarjev zavzema za tesnejše vezi z Natom, 30 % pa jih je naklonjenih vstopu v Nato.
Vprašanje, v kolikšni meri Nato zagotavlja mir v Evropi, deli mnenja in skrbi prebivalce bolj kot kdaj koli prej.
Namen tega dokumentarnega filma je raziskati to vprašanje in pogledati v zakulisje Nata.
1 Ali je Nato v preteklosti zagotovil mir? - Najpomembnejše Natove operacije
V nadaljevanju bodo podrobneje obravnavane nekatere najpomembnejše Natove operacije.
To so uradne operacije pod vodstvom Nata in ne operacije, ki jih države Nata izvajajo na lastno pobudo.
Vse njene vojaške operacije so potekale v obdobju po hladni vojni, tj. po letu 1991.
Prve od teh operacij so potekale v Bosni od julija 1992 v obliki pomorskih blokad, območij
prepovedi letenja ali tako imenovanih mirovnih sil.
Operacija Deliberate Force v Bosni in Hercegovini od 30. avgusta do 20. septembra 1995
V letih 1994 in 1995 so minometni izstrelki zadeli tržnico Markalé v Sarajevu.
Pri tem je umrlo približno 100 civilistov.
Za minometne izstrelke so bili takoj obtoženi Srbi.
Preiskovalna komisija za ugotavljanje odgovornosti je bila zavrnjena.
S tem je Nato dobil dovoljenje, da odvrže 1026 bomb na 338 ciljev v celotnem delu Bosne, ki je pod srbskim nadzorom.
V dveh tednih in pol so letala iz osmih partnerskih držav Nata opravila skupno 3515 poletov.
V zračnih napadih je bilo ubitih približno 27 civilistov in prav toliko vojakov.
Razmere v Bosni do danes še niso prinesle miru.
Operacija Allied Force v nekdanji Zvezni republiki Jugoslaviji od 24. marca do 10. junija 1999
Operacija Allied Force je bilo kodno ime Natove vojaške operacije proti Zvezni republiki Jugoslaviji.
Približno 200 bojnih letal, ki so jih poslali, je odvrglo 28.018 eksplozivnih naprav, vključno s kasetnimi
bombami, in 10-15 ton streliva, prevlečenega z uranom.
Ni bilo niti mandata ZN niti primera zavezništva.
Nato je letalske napade upravičil z domnevno "humanitarno katastrofo".
Vendar pa po več poročilih, tudi Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE), pred začetkom vojne ni
bilo nobene humanitarne katastrofe ali etničnega čiščenja.
Po začetku vojne pa je umrlo 10.000 vojakov in policistov;
489-528 smrtnih žrtev med civilisti po podatkih organizacije Human Rights Watch;
Po jugoslovanskih ocenah je bilo ubitih 1.200-2.500 civilistov;
uničujoče dolgoročne učinke, kot so splavi in hude bolezni, ki jih povzroča strelivo z uranom.
Po ocenah je zaradi dolgoročnih posledic umrlo 125.000 ljudi.
Stopnja umrljivosti v Jugoslaviji in Srbiji se je na letni ravni povečala za 2,5 %.
Uničena je bila tudi infrastruktura: 110 bolnišnic, 480 šol, 19 železniških postaj, 60 mostov in industrijskih obratov.
Operacija Trajna svoboda (OEF) v Afganistanu, na Filipinih, v Gruziji, Kirgiziji, Afriškem rogu,
Somaliji in Sahari od 7. oktobra 2001 do 28. decembra 2014
Kot odgovor na napade 11. septembra 2001 je ameriška vlada razglasila tako imenovano vojno proti mednarodnemu terorizmu.
Svet Nata je nato sklenil, da bo napade opredelil kot napad na Združene države v skladu s členom 5,
klavzulo o medsebojni pomoči Severnoatlantske pogodbe.
Eden od ukrepov v tej vojni proti terorizmu je bila operacija Trajna svoboda.
V operaciji, ki jo je vodilo ameriško centralno poveljstvo, je sodelovalo približno 70 držav.
Operacija se je končala 28. decembra 2014.
Zamenjala jo je Natova misija Odločna podpora, ki je trajala do 11. septembra 2021.
To ni bila več bojna misija, temveč svetovalna in logistična podpora afganistanski vladi.
Nato je v Afganistanu pustil vse, kar ni mir in varnost.
Talibani so v kratkem času prevzeli nadzor nad velikim delom celotne države.
Po podatkih Welthungerhilfe so humanitarne razmere "katastrofalne".
Številni opazovalci menijo, da je mednarodna misija v Afganistanu neuspešna.
Nato in njegovi zavezniki so za seboj pustili približno 240.000 žrtev.
Do leta 2012 je umrlo 43.000 civilistov.
Življenje je izgubilo več kot 3.500 Natovih vojakov, od tega 59 pripadnikov nemškega Bundeswehra.
Mednarodna vojaška operacija v Libiji od 19. marca do 31. oktobra 2011
17. marca 2011 so države članice ZN z resolucijo ZN 1973 dobile dovoljenje za vzpostavitev "območja prepovedi letenja
nad Libijo", da bi domnevno zaščitile civilno prebivalstvo in podprle upornike v boju proti vladnim enotam.
Nato je 31. marca 2011 prevzel poveljstvo nad celotno vojaško operacijo za uveljavitev Resolucije ZN 1973.
Nato je z 260 bojnimi letali skupaj izvedel 7 587 zračnih napadov.
Posledica je bila 50.000 smrtnih žrtev med civilisti in 50.000 poškodovanih civilistov.
Večina gospodarske infrastrukture je bila uničena, bombardirani pa so bili tudi objekti velikega vodovodnega omrežja.
Natova misija v Libiji ni zagotovila miru, temveč vse drugo.
Libijo od padca državnega voditelja Muamerja Gadafija leta 2011 pretresajo nasilni spopadi.
Politična nestabilnost ter propadanje javnega reda in gospodarstva še danes zaznamujejo
vsakdanje življenje ljudi v tej severnoafriški državi.
Poleg tega je več milijonov beguncev v Evropo prišlo iz Libije.
Pred domnevnimi "humanitarnimi" razmerami v Libiji je imela država pod vodstvom Muamerja Gadafija enega najvišjih dohodkov
na prebivalca in najvišje socialne dosežke v vsej Afriki.
Trditev, da je Gadafi ubil 6000 ljudi, se je izkazala za laž.
Po padcu Gadafija se je humanitarna katastrofa šele začela!
Nadaljnje vojne držav Nata in z njimi
Operacije pod vodstvom Nata so povzročile neizmerno trpljenje z več sto tisoč žrtvami in uničujočimi dolgoročnimi posledicami!
Poleg tega obstajajo tudi druge vojne, ki so jih vodile države Nata in v katerih so sodelovale, na primer: Vietnamska
vojna 1965-1975, med katero je ameriška vojska v velikem obsegu uporabljala zelo strupen herbicid "Agent Orange".
To je povzročilo ogromno dolgoročno škodo okolju in genetskemu materialu, okvare zarodka in splave.
Po podatkih vlade je do leta 2009 umrlo 400.000 Vietnamcev.
1. iraška vojna ali 2. zalivska vojna 1990/91
2. iraška vojna in 3. zalivska vojna leta 2003, v katerih je koalicija voljnih pod vodstvom ZDA
izstrelila od 1 000 do 2 000 ton oklepnega streliva z uranom.
Državljanska vojna v Siriji od leta 2011
Vojaško posredovanje v Jemnu 2011-2015
Vsem tem vojnam je skupna ena stvar:
Zlo, ki ga je povzročila vojna, je bilo večje od domnevne krivice, ki naj bi jo odpravila, da bi zagotovila mir v državi.
S tem je kršeno načelo mednarodnega vojnega prava.
Tem vojnam je skupno še to, da so temeljile na lažeh.
Švicarski zgodovinar Dr. Daniele Ganser je v svoji knjigi "Nezakonite vojne: kako države Nata sabotirajo ZN"
pokazal, kako so v preteklosti in danes potekale nezakonite vojne - brez zavezništva in brez izrecnega mandata ZN.
Zato se vojne moralno opravičujejo z domnevnimi "humanitarnimi nesrečami" ali drugimi lažmi.
Toda kako je to mogoče in kako se to izvaja?
In če Natove operacije niso zagotovile miru v preteklosti, ali bi ga morale tudi v sedanjosti?
2. če Natove operacije nikakor niso zagotovile miru, ali je šlo za čisti neuspeh ali premeteno kalkulacijo?
Da bi odgovorili na to vprašanje, moramo pogledati v zakulisje Nata.
Kdo stoji za Natom in kakšni so njihovi cilji?
Kdo je stal za ustanovitvijo Nata?
Kot pravi pregovor: "Vse poti vodijo v Rim":
"Vse sledi vodijo do ameriško-ameriškega zasebnega možganskega trusta Council on Foreign Relations (Svet za
mednarodne odnose), ki je za podpornike Nata skrajšano CFR."
Ameriški odvetnik William Bundy je študijskim skupinam CFR pripisal zasluge za oblikovanje okvira
razmišljanja, ki je privedel do Marshallovega načrta in Nata.
Bundy je bil analitik v zunanji obveščevalni službi Cie.
Ko se je septembra 1939 v Evropi začela druga svetovna vojna, je zunanje ministrstvo ZDA
predlagalo program neodvisnih analiz in študij.
Ta je bil dodeljen študijskim skupinam CFR.
Namen projekta, ki je postal znan pod imenom War and Peace Studies, je bil usmerjati ameriško zunanjo politiko v prihodnjih
letih vojne in v novem svetu, ki bo po vojni poln izzivov.
Na spletni strani CFR je tudi navedeno, da je bila "zadeva strogo zaupna".
Citat: "Ker bi bil celoten načrt 'vržen čez krov', če bi postalo javno znano, da zunanje
ministrstvo sodeluje z zunanjo skupino (CFR).
Rockefellerjeva fundacija je sprva nerada, a potem, ko so jo prepričali o pomembnosti projekta, privolila v
njegovo financiranje v višini skoraj 350.000 dolarjev .
V naslednjih petih letih se je skoraj 100 moških udeležilo "študij vojne in miru", "
Predsednik usmerjevalnega odbora War and Peace Studies je bil Norman H. Davis .
Davis je bil od leta 1921 član upravnega odbora CFR, od leta 1936-44 pa njen predsednik.
Allen Welsh Dulles in Hanson W. Baldwin (1903-1991) sta vodila oborožitveno skupino "War and Peace Studies", v
kateri so bile razvite osnovne zamisli in načrti za Nato.
Allen Welsh Dulles je bil v letih 1927-1969 član upravnega odbora CFR in v letih 1946-1950
njen predsednik, v letih 1953-1961 pa vodja CIA.
Kot direktor Cie je Dulles med drugim odobril tajne umore Fidela Castra , Patricea Lumumbe in Rafaela Trujilla .
Lumumba je bil umorjen z ustrelitvijo.
Pred tem je imel pomembno vlogo pri miroljubnem iztrganju Konga iz belgijske kolonialne oblasti.
Dulles je bil odgovoren za strmoglavljenje vlad v Iranu in Gvatemali.
Pod njegovim vodstvom je CIA na skrivaj podpirala dve rivalski sprti strani v Južni in Srednji Ameriki hkrati.
Dulles je kubanskim revolucionarjem celo priskrbel orožje.
V skladu z načelom "deli in vladaj".
To načelo opisuje vojaško, politično ali retorično strategijo, katere cilj je razdeliti nasprotni tabor.
Dulles je leta 1953 začel tudi raziskovalni program CIA MK ULTRA.
Program nadzora uma je vključeval na tisoče poskusov na ljudeh, pri katerih je bilo dokumentiranih več smrtnih žrtev.
Zgodovinar Dr. Daniele Ganser je v svojem delu prišel do zaključka, da je umor predsednika
Johna F. Kennedyja prav tako naročil Allen Dulles.
Dulles je bil prostozidar 33. stopnje.
Ali torej ni presenetljivo, da Nato sploh ne zagotavlja miru, saj je njegovo osnovno idejo
oblikoval Allen Dulles, čigar roke so prekrvavljene?
Članek iz julija 1983 v britanski strokovni publikaciji "International Affairs" osvetljuje poznejšo ustanovitev Nata.
Naslov je: "Pogajanja v Pentagonu marca 1948: začetek Severnoatlantske pogodbe".
Po besedah avtorjev Ceesa Wiebesa in Berta Zeemana je bil namen tega članka dopolniti uradno Natovo zgodovinopisje.
Citat: "Po uradnem zgodovinopisju Nata so se pogajanja, ki so pripeljala do podpisa
Severnoatlantske pogodbe, začela 6. julija 1948 v Washingtonu.
Vendar je bilo že nekaj let znano, da so pogajanja o varnostni pogodbi med ZDA in
zahodnoevropskimi državami potekala že pred tem datumom.
Ta pogajanja so potekala konec marca 1948 v strogi tajnosti med Združenimi državami Amerike,
Združenim kraljestvom in Kanado v Pentagonu v Washingtonu.
Eden od udeležencev teh tajnih posvetovanj govori o 'odločilnih (in tajnih) pogovorih v Pentagonu marca 1948, na
katerih je bila dejansko zasnovana Severnoatlantska pogodba'."
V članku "Mednarodne zadeve" so navedene tudi osebe, ki so vodile pogajanja v Pentagonu med 22. marcem in 1. aprilom 1948.
Tudi tu sledi udeležencev delegacije vodijo, kako bi lahko bilo drugače, v CFR:
Lewis W. Douglas , vodja delegacije.
V letih 1947-1950 je bil veleposlanik Združenih držav v Združenem kraljestvu.
Od leta 1935 je bil član Rockefellerjeve fundacije, v letih 1936-1939 pa član izvršnega odbora.
V letih 1940-1964 je bil član upravnega odbora Sveta za zunanje odnose.
Theodore Achilles , ameriški diplomat v Peruju, je bil prav tako član CFR.
Alfred Gruenther , general ameriške vojske, je bil v letih 1953-1956 vrhovni poveljnik vseh Natovih operacij .
Robert Cecil je bil britanski diplomat in julija 1920 soustanovitelj zasebnega
možganskega trusta "Chatham House" s sedežem v Londonu.
Leto pozneje je bila v New Yorku ustanovljena ameriška organizacija CFR.
Do leta 2004 je bil Chatham House znan tudi kot Kraljevi inštitut za mednarodne zadeve.
Ključne projekte med drugim financirajo Rockefellerjeva fundacija, Fundacija Billa in Melinde Gates ter NATO.
Robert Cecil je bil prostozidar.
Lester B. Pearson , vodja kanadske delegacije, je bil 14. predsednik kanadske vlade med letoma 1963 in 1968.
Bil je član skupine Bilderberg in udeleženec srečanja Bilderberg leta 1964.
Rockefellerjeva fundacija, CIA in CFR so ponovno sodelovale pri ustanovitvi skupine Bilderberg.
Cilj je bil organizirati ponavljajoče se konference z evropskimi in ameriškimi politiki ter poslovnimi voditelji.
3. cilji Nata = cilji CFR
Da bi razumeli temeljne cilje ali namen Nata, je treba razumeti cilje CFR.
CFR je na svoji spletni strani skromen:
Njen namen je "pomagati nam bolje razumeti svet in zunanjepolitične odločitve, s katerimi
se soočajo Združene države in druge države".
Vendar je malo verjetno, da bi organizacija zgradila izjemno obsežno mrežo samo zato, da bi opravljala svetovalno funkcijo!
CFR je desetletja zasedala skoraj vse ključne položaje v ameriški vladi in je vsaki administraciji - demokratski ali republikanski
- zagotovila več sto najvišjih uradnikov in svetovalcev.
Richard Harwood, nekdanji odgovorni urednik in varuh človekovih pravic časopisa Washington Post, je o Svetu za zunanje odnose z
odobravanjem zapisal, da so njegovi člani "najbolj podobni tistemu, kar bi lahko
imenovali vladajoči establišment Združenih držav.
(...) Ne le analizirajo in razlagajo zunanjo politiko ZDA, ampak jo tudi pomagajo oblikovati."
Člani zasebnega Sveta za zunanje odnose so:
več ameriških predsednikov in podpredsednikov obeh strank;
skoraj vsi ameriški državni, obrambni in finančni sekretarji;
večina načelnikov štabov in poveljnikov ameriške vojske in Nata;
nekatere najvplivnejše člane kongresa (zlasti oblikovalce zunanje in varnostne politike);
Skoraj vsi svetovalci za nacionalno varnost, direktorji Cie, veleposlaniki ZN, predsedniki Fed, predsedniki
Svetovne banke in direktorji Nacionalnega ekonomskega sveta;
številni ugledni akademiki; številni direktorji bank, možganskih trustov, univerz, nevladnih organizacij in Hollywooda;
kot tudi ključni člani komisije 9/11 in Warrenove komisije
Poleg tega so v CFR vključena podjetja, ki spadajo med svetovne velikane velikih podjetij, velikega
bančništva, velikih tehnologij, velikih podatkov, velikih medijev in velikih farmacevtskih podjetij.
Skratka, CFR ima neprekosljiv doseg in moč.
Vendar pa moč in vpliv, ki ju ima CFR, daleč presega njene člane:
V Angliji ima CFR sestrsko organizacijo Royal Institute of International Affairs (RIIA), znano tudi
kot Chatham House, ki je bila ustanovljena leta 1920;
V Evropi je CFR leta 2007 ustanovil Evropski svet za zunanje odnose (European Council on Foreign Relations - ECFR);
V okviru Sveta svetov CFR združuje organizacije članice iz 24 držav, vključno z Rusijo in Kitajsko.
Ruska organizacija, članica CFR, "Svet za zunanjo in obrambno politiko" (SVOP) vodi diskusijski klub "Valdaj", v
katerem redno sodeluje ruski predsednik Vladimir Putin.
Dvotedenska tiskana revija "The New American" je v julijski številki iz leta 2021 povzela naslednje.
To je bila posebna izdaja ob 100. obletnici CFR z naslovom "CFR: še vedno moč za prestolom".
"Zgodovina CFR je kronika stoletne vojne proti nacionalni suverenosti in neutrudnega prizadevanja za
vzpostavitev vsemogočne svetovne vlade, ki so jo globalisti iz CFR pogosto imenovali 'novi svetovni red'. (...)
CFR ima v političnih, finančnih, gospodarskih, medijskih in akademskih krogih vpliv brez primere. (...)
Je javni obraz, osrednji živčni sistem tistega, kar kritiki imenujejo "globoka država" - neizvoljena
"stalna vlada", ki je prevzela nadzor nad našo državo."
Številka se konča z besedami, citiram: "Peklenski prijem 'globoke države' nad našim narodom - in nad celotnim svetom - ne bo
prekinjen, če se več Američanov (in več ljudi po svetu) ne bo prebudilo, razkrilo naraščajočega nadzora CFR in se
uprlo njenemu diaboličnemu načrtu novega svetovnega reda."
17. februarja 1950 je bankir z Wall Streeta James P. Warburg, svetovalec Franklina D. Roosevelta, pred ameriškim senatnim
odborom dejal: "Svetovno vlado bomo imeli, če nam je to všeč ali ne (...) s soglasjem ali z osvajanjem. Roosevelt je
odboru ameriškega senata dejal: "Imeli bomo svetovno vlado, če nam je to všeč ali ne (...) s soglasjem ali osvajanjem."
Bil je tudi član CFR, prav tako kot njegov oče Paul Warburg, ki je znan kot "oče" sistema Federal Reserve.
V kolikšni meri ima Nato ključno vlogo pri uresničevanju načrta centralizirane svetovne
vlade, si lahko ogledate v naslednjih poglavjih.
4 Kako je mogoče operacije Nata prodajati kot "zagotavljanje miru"? - "Propagandna matrica" CFR
Uspešno izvajanje geopolitičnih strategij, predvsem pa upravičevanje vojaških sredstev za navidezno
zagotavljanje miru, bi bilo nepredstavljivo brez učinkovitega vplivanja na javno mnenje.
Študija na 22 straneh, ki jo je septembra 2017 opravila Swiss Policy Research (SPR) , predstavlja "Propagandno matrico" CFR:
"Kako CFR nadzoruje pretok geostrateških informacij."
"Swiss Policy Research" je neodvisni raziskovalni in informacijski projekt o geopolitični
propagandi v švicarskih in mednarodnih medijih.
V študiji je pojasnjeno, "kako je CFR ustvaril v veliki meri samostojen čezatlantski informacijski krog, v katerem
skoraj vse pomembne vire in referenčne točke nadzorujejo člani Sveta in njegovih partnerskih organizacij".
V ZDA so skoraj vse znane medijske hiše dejansko ustanovili predstavniki CFR ali pa so jih pred desetletji kupili.
V Nemčiji je poleg skupine Bilderberg vpletenost vodilnih predstavnikov medijev prisotna
zlasti prek tako imenovanega Atlantskega mostu.
Leta 1952 jo je ustanovil predsednik CFR in Svetovne banke John J. McCloy skupaj s članom CFR in bankirjem Ericom Warburgom.
V Švici je strukturno povezovanje največjih založnikov potekalo predvsem prek skupine Bilderberg in z vse
tesnejšim sodelovanjem z nemškimi mediji Atlantikbrücke.
Tiskovne agencije
Tiskovne agencije imajo v informacijski matriki posebno vlogo.
Skoraj vsa besedila in slike, ki jih uporabljajo mediji CFR, pri mednarodnih dogodkih
prihajajo iz samo treh svetovnih tiskovnih agencij:
ameriški Associated Press (AP), britansko-kanadski Thomson-Reuters in francoski Agence France-Presse (AFP).
Medtem ko sta Reuters in AP neposredno vključena v Svet, je AFP v lasti francoske države, ki je prek skupine
Bilderberg in Nata vključena v čezatlantske strukture.
Nevladne organizacije (NVO) in agencije za odnose z javnostmi
Tudi brez nevladnih organizacij bi bilo skoraj nemogoče prodati vojaške operacije širši javnosti.
Ti zavajajo ljudi, da so bolj neodvisni in verodostojni.
Direktorji Amnesty International (AI), Human Rights Watch (HRW) in številnih drugih navidezno
humanitarnih organizacij že desetletja sodelujejo v CFR.
Številne druge financirajo in usmerjajo milijarderji CFR, kot je George Soros.
Swiss Policy Research (SPR) piše, da so takšne nevladne organizacije vedno napotene, kadar je treba
vojaško posredovanje legitimirati v humanitarnem smislu.
Amnesty International je že leta 1991 javno "potrdila" "laž o inkubatorju" , ki jo je izumilo ameriško PR
podjetje in tako pomembno prispevalo k začetku zalivske vojne.
Amnesty International in Human Rights Watch sta na podlagi dvomljivih ali celo lažnih trditev pozvala k "humanitarnim"
vojaškim posegom na Balkanu, v Afganistanu in Libiji.
Po podatkih Swiss Policy Research se je trditev, da je Gadafi ubil 6 000 ljudi, izkazala za laž.
Zalivska vojna se je komaj končala in laž iz inkubatorja je bila razkrita, ko je ameriška agencija za odnose z javnostmi
Rudder Finn že delovala v balkanskih vojnah in pripravljala teren za oglaševanje poznejšega posredovanja Nata.
Takratni direktor podjetja Rudder Finn je v poznejšem intervjuju pojasnil, zakaj je njegovo podjetje na primer
širilo lažna poročila o srbskih "taboriščih smrti" v Bosni:
"Obstoja taborišč smrti v Bosni nismo potrdili, objavili smo le, da je to trdila (ameriška revija) Newsday.
(...) Imeli smo nalogo, ki smo jo opravili.
Nismo plačani za to, da bi bili moralni."
Obstajajo tudi domnevno humanitarne organizacije, kot sta Avaaz ali Campact, ki pripravljajo spletne peticije.
Namesto podpore deževnemu gozdu nenadoma zahtevajo "območje prepovedi letenja" nad Libijo.
5. Natove operacije se lahko prodajajo kot "zagotavljanje miru", saj je ne le "propagandna
matrica", ampak tudi sam Nato trdno v rokah CFR.
Swiss Policy Research piše: "CFR že desetletja vzdržuje svoj program usposabljanja častnikov, tako da se ocenjuje, da se je v
CFR usposabljalo približno 75 % vseh visokih ameriških vojaških častnikov - vključno s skoraj vsemi načelniki
generalštabov, vrhovnimi poveljniki Nata in regionalnimi poveljniki po drugi svetovni vojni.
Na ta način je Svet oblikoval ideološko izurjeno, imperialno oboroženo silo, ki jo sicer
poznamo skoraj samo iz totalitarnih režimov."
O programu vojaškega usposabljanja si lahko preberete na spletni strani CFR:
"Program izbranim uradnikom omogoča, da z enoletnim bivanjem na sedežu CFR v New Yorku (...) z intenzivnim sodelovanjem v aktivnem
programu srečanj in dogodkov CFR ter z interakcijo z raznolikim članstvom CFR razširijo svoje znanje o mednarodnih odnosih."
Tudi sledi generalnih sekretarjev Nata in vrhovnih poveljnikov zavezniških sil v Evropi
(SACEUR) kažejo na skupino Bilderberg in CFR.
Generalni sekretar predstavlja organizacijo v javnosti kot najvišji predstavnik Nata.
Vedno je iz Evrope.
SACEUR je vedno ameriški general ali admiral in ima vrhovno vojaško operativno poveljstvo.
Številni generalni sekretarji in SACEUR-ji so sodelovali na konferencah Bilderberga.
Seznam imen je na voljo v napisih.
6. Nato kot instrument - ne za zagotavljanje miru, temveč za uresničevanje globalnih ciljev
CFR, vključno s centralizirano svetovno vlado.
Dejstvo, da ima CFR koncentracijo moči, kakršne še ni bilo, in njeno globalno mrežo, omogoča le en sklep:
Na Nato je treba gledati kot na enega od njegovih instrumentov za doseganje globalnih ciljev
CFR, vključno s centralizirano svetovno vlado.
Domnevno "varovanje miru" služi zgolj za legitimizacijo njihovega obstoja in delovanja - v službi CFR.
Eden od geopolitičnih ciljev strategov CFR je zagotovo zagotoviti, če ne celo razširiti,
vojaško prevlado ameriške vojske in Nata v svetu.
Po podatkih iz junija 2023 imajo ameriške oborožene sile približno 750 vojaških oporišč v več kot 80 državah zunaj ZDA.
V Nemčiji je 119 vojaških objektov.
V vizualni zbirki podatkov je prikazanih 56 Natovih oporišč po vsem svetu.
Omeniti velja ameriško vojaško oporišče "Camp Bondsteel" na Kosovu.
Ustanovljena je bila po Natovi operaciji "Allied Force" proti Jugoslaviji junija 1999.
Baza se razprostira na 386 hektarjih (3.860.000 m²), v njej pa je nastanjenih do 7.000
vojakov ameriške vojske in zavezniških enot.
"Strategija napetosti" kot geopolitični instrument snovalcev svetovne vlade za nadaljnjo
širitev njihove politične in vojaške svetovne moči
Toda vsak geostrateški strokovnjak, ki želi še naprej širiti svojo politično in vojaško svetovno moč, se v prvi vrsti
ne zanaša na konvencionalne - tako imenovane - "vroče" vojne, temveč na ohranjanje prebivalstva v "strahu in grozi".
To je znano tudi kot "strategija napetosti".
Naslednjo opredelitev je mogoče najti v Krimpedii:
"Strategija napetosti kot politični izraz se nanaša na ukrepe, ki jih spodbujajo ali izvajajo državni organi za vzbujanje
strahu ali negotovosti med lastnim prebivalstvom ali državo.
(...) Poleg tega lahko strategija napetosti služi za upravičevanje represivnih ukrepov in posegov države,
saj krepi željo prebivalstva po državnem posredovanju."
Ali ne zveni znano?
Domnevna pandemija koronavirusov pošilja pozdrave.
Represivne ukrepe je bilo mogoče upravičiti le s "podpihovanjem strahu in negotovosti".
Toda vrnimo se k izrazu "strategija napetosti".
Izraz "strategija napetosti" je bil prvič uporabljen leta 1969 v članku v britanskem nedeljskem časopisu Observer.
Govoril je o tajnih operacijah italijanske države.
Med letoma 1969 in 1984 je bilo v Italiji več terorističnih napadov, v katerih je umrlo več
kot 200 ljudi, približno 600 pa je bilo ranjenih.
Za to so bile krive "Rdeče brigade", radikalna levičarska skupina.
Obsežna preiskava beneškega preiskovalnega sodnika Feliceja Cassona pripelje na sled enemu od dejanskih
storilcev, desničarskemu skrajnežu Vincenzu Vinciguerri.
Opravil je obsežno in pomembno priznanje.
Vinciguerra je pričal, da so ga prikrivali ljudje iz državnega aparata in da je bil atentat del celovite strategije,
ki jo je Casson pozneje opisal kot "strategijo napetosti".
Cilj tega pristopa je bil diskreditirati tradicionalno močno komunistično partijo v Italiji,
da bi preprečili njeno sodelovanje v vladi.
Casson je nadaljeval preiskavo in po pregledu arhivov vojaške obveščevalne službe SISMI razkril obstoj zelo
skrivnostne kompleksne strukture znotraj italijanske države.
Šlo je za tako imenovane "organizacije, ki ostanejo v ozadju" , ki so jih v Italiji imenovali "Gladio".
Gladio je nastal na podlagi sodelovanja med italijansko "obveščevalno službo oboroženih sil"
SIFAR in CIA ter je bil od leta 1964 vključen v Nato.
Pravilno razumljeno. To so bile tajne Natove vojske, ki jih je po drugi svetovni vojni ustanovila ameriška
tajna služba CIA skupaj z britansko tajno službo MI6.
V primeru sovjetske okupacije držav naj bi se borili kot partizani in osvobodili Zahodno Evropo.
Švicarski zgodovinar Dr. Daniele Ganser je v svojem raziskovalnem projektu o Natovih tajnih vojskah našel dokaze, da so poleg
operacije v Italiji podobne mreže obstajale tudi v Franciji, Nemčiji, Grčiji, na Nizozemskem, v Belgiji, Španiji,
na Portugalskem, Norveškem, v Luksemburgu, na Danskem, v Avstriji, na Finskem, Švedskem in v Švici.
Zgodovinar Daniele Ganser meni, da je "teror (...) bolj kot katera koli druga vojaška
strategija primeren za manipulacijo s prebivalstvom".
Po Ganserjevih besedah so metode ustvarjanja strahu in manipuliranja z njim namenjene temu, da
(lokalno) prebivalstvo postane dovzetno ali sovražno za "določene politične ali gospodarske ukrepe".
Kako je mogoče bolje manipulirati s prebivalstvom in ga narediti dovzetnega za centralizirano
svetovno vlado kot z ustvarjanjem strahu in negotovosti?
Vendar pa se metode, ki se uporabljajo za vzbujanje strahu in groze med prebivalstvom, ne nanašajo le na teror z uporabo
oborožene sile, temveč tudi na kakršno koli vojno retoriko.
Tako imenovana "hladna vojna" med ZDA in Sovjetsko zvezo med letoma 1945 in 1991 je na primer
povzročila pravo oboroževalno tekmo, tudi jedrsko.
Čeprav se je neposredni odprti vojni z uporabo orožja uspelo izogniti, je vzajemna grožnja z jedrsko
vojno pod izrazom "odvračanje" prvič sprožila možnost samouničenja človeštva ("overkill").
Konflikt je večkrat dobil izjemno grozeč značaj, tako da je bila možnost "vroče" vojne med velesilama vedno v zraku.
Tako je bilo prebivalstvo ves čas v "napetosti" in "negotovosti".
To je šlo na roko vladam in obrambni industriji, da bi ljudem odvzeli državljanske
pravice in svoboščine ali kako drugače zaslužili.
Enak vzorec je mogoče prepoznati tudi v trenutni retoriki, ki spremlja ukrajinsko-ruski spor.
Po razpadu Sovjetske zveze leta 1991 je bil na vrsti Nato.
Pravilno razumljeno! S tako imenovano širitvijo Nata proti vzhodu od leta 1999 naprej je geopolitičnim
strategom uspelo ohraniti možnost konflikta z Rusijo in vzdrževati lastno prebivalstvo v napetosti.
Ko se je Nato leta 1999 prvič razširil proti vzhodu, so bile to Poljska, Češka in Madžarska;
2004 Bolgarija, Estonija, Latvija, Litva, Romunija, Slovaška in Slovenija;
2009 Albanija in Hrvaška;
2017 Črna gora; 2020 Severna Makedonija;
2023 Finska; 2024 Švedska
Vstop Ukrajine v Nato bi bil absolutni vrhunec politike konfrontacije in napetosti z Rusijo.
Če bi se Ukrajina pridružila Natu, bi se sprožila klavzula o medsebojni pomoči in vse države Nata bi bile v vojni z Rusijo.
Predvidevamo lahko, da bi se zaradi tega vojna razširila na celotno Evropo, če ne celo na ves svet.
Generalni sekretar Nata Jens Stoltenberg je v intervjuju za radio Deutschlandfunk marca 2024 poudaril, da ne more natančno
povedati, kdaj bo Ukrajina sprejeta v zavezništvo: "Vendar si močno prizadevamo, da bi se to zgodilo čim prej."
Državni sekretar ZDA Antony Blinken je ob robu slovesnosti ob 75. obletnici Nata dejal: "Ukrajina bo postala članica Nata.
Naš cilj na tem srečanju je pomagati zgraditi most do njihovega pristopa."
Blinken, uganili ste, je član CFR.
Že dolgo poteka sporna razprava o tem, ali je bila med pogajanji leta 1990 dana obljuba, da se Nato ne bo širil proti vzhodu.
Dejstvo je, da ne obstaja nobena zavezujoča in pogodbena zaveza do Sovjetske zveze ali Rusije.
Vladimir Polenov, član ruske delegacije na pogajanjih leta 1990, je dejal: "Napaka je bila, da Sovjetski zvezi
nismo pisno zagotovili, da se Nato ne bo širil na vzhod. To je bila zelo velika napaka."
Ali z obljubo ali brez nje, za stratege CFR ne bi smelo biti pomembno.
Nato je izpolnil svoj namen ohranjanja "strategije napetosti".
Vendar pa ruska in ameriška vlada razkrivata še eno obljubo:
Nemški pisatelj Rolf Hochhuth je 14. aprila 2014 v časopisu Berliner Zeitung omenil, da imata
Kremelj in Bela hiša že od leta 1952 tajni sporazum:
"... po katerem, če bi se hladna vojna sprevrgla v vročo, v Rusiji in Ameriki ne bi bilo razbito nobeno okensko
steklo, ampak bi bili uničeni "le" Poljska in Nemčija:
Najbolj pošastna izdaja zaveznika, za katero je slišal vsak, ki še bere zgodovino ..."
Takšna strategija vojne na plečih evropskega prebivalstva je nekaj, kar strategom CFR zagotovo lahko zaupamo.
Strateg CFR Allen Dulles, ki je bil med letoma 1953 in 1961 direktor CIA, je končno dal zgled in
hkrati z orožjem oskrboval sprte strani v konfliktu.
Članek z dne 22. aprila 2024 v reviji "Foreign Affairs", ki izhaja četrtletno v imenu Sveta za zunanje
odnose (CFR), kaže, da to ni le izmišljena teorija.
Naslov članka pove vse: "Evropa - ne pa Nato - bi morala poslati svoje vojake v Ukrajino".
Nemški raziskovalni novinar Thomas Röper je članek komentiral, citiram: "Vsakdo, ki bo pozorno prebral (...), bo
ugotovil, da je Putinova izjava, da se ZDA v Ukrajini borijo do zadnjega Ukrajinca, žal popolnoma resnična.
Še več, članek kaže, da bi se avtorji radi borili do zadnjega Evropejca..."
Avtorji tudi pojasnjujejo, da bi ZDA in Nato ostala na varnem:
"Ker bi evropske sile delovale zunaj okvira Nata in njegovega ozemlja, morebitne žrtve ne bi
sprožile odziva po členu 5 in pozivov ZDA k ukrepanju.
Nasprotnik Rusije ne bi bil Nato, temveč koalicija evropskih držav, ki bi si prizadevala za
ravnotežje proti golemu ruskemu imperializmu."
Strategija iz učbenika, kot je prikazano v izobraževalnem filmu "Kako potekajo sodobne vojne?":
"Agresor" se z izbranimi državami z lastnim orožjem in vojsko poda na pohod proti svojemu največjemu tekmecu.
Šele ko vse države izstrelijo zadnje strelivo, izgubijo svoje najboljše ljudi in so uničene, nastopi pravi sovražnik
človeštva, resnični agresor in vojni hujskač, da bi vse skupaj porazil (...) (ali) da bi ga proslavili kot rešitelja."
Glej tudi tako imenovani Stratforjev govor ameriškega geostratetika Georgea Friedmana iz leta 2015.
V poročilu je navedeno, da ZDA vidijo največjo grožnjo v morebitnem nemško-ruskem zavezništvu.
Vojna v Evropi z Nemčijo in Rusijo bi bila v interesu politike prevlade ZDA.
Spomnite se znamenite izjave britanskega lorda Hastingsa Ismaya, ki jo je izrekel kot prvi generalni sekretar Nata:
Nato je bil ustanovljen, "da bi Sovjetsko zvezo zadržal zunaj, Američane v njej in Nemce na tleh", v nemščini: "Da bi Sovjetsko
zvezo zadržal zunaj, Američane v njej in Nemce na tleh".
Ali je to izjavo res mogoče razumeti le v kontekstu ustanovitve Nata, kot to počnejo tabloidni mediji, ali pa velja še danes?
7 Zaključek: Nata ne moremo obravnavati kot garanta za "zagotavljanje miru" - zlasti ne v Evropi -, temveč kot garanta
za graditelje novega svetovnega reda, in sicer v dveh pogledih
Za graditelje novega svetovnega reda pod centraliziranim vodstvom izpolnjuje Nato svoj namen v dveh pogledih:
Prvič, Nato kot vojni hujskač
Prvič, Nato spodbuja vse vojne hujskače - bodisi s propagando, grožnjami, kot je širitev Nata
na vzhod, bodisi z dejanskim oboroževanjem itd.
V Evropi je možnost vojne bolj prisotna kot kadar koli po drugi svetovni vojni.
Na spletni strani Bundeswehra je naveden "operativni načrt za Nemčijo" (krajše OPLAN DEU).
"Operativni načrt za Nemčijo" je "nacionalni obrambni načrt" z naslednjimi cilji:
Na eni strani dobesedno: "skupaj z drugimi državnimi in civilnimi akterji varovati in braniti Nemčijo,
njeno ozemeljsko celovitost in njene državljane".
Po drugi strani pa naj bi "zagotovili razporeditev zavezniških sil preko Nemčije na vzhodno krilo Nata".
Vojno hujskaška retorika je dosegla vrhunec 31. maja 2024.
V Pragi so se sestali zunanji ministri Nata.
Na dnevnem redu so bile priprave na vrh v Washingtonu julija 2024 in Natova podpora Ukrajini.
Naslov v tabloidnih medijih se je glasil: "ZDA in Nemčija dovoljujeta uporabo svojega orožja proti
položajem v Rusiji, vendar le v bližini Harkova.
Ukrajinska vlada je že 3. junija pozvala, naj se "področje uporabe" zahodnega orožja razširi na rusko ozemlje.
To bi moralo biti le vprašanje časa.
Pravica do obrambe izhaja iz mednarodnega prava, pravi Nato."
Generalni sekretar zavezništva Jens Stoltenberg je zaveznice pozval, naj Ukrajini še naprej dobavljajo orožje in strelivo.
Rusija se je takoj odzvala: Rusija vidi Natovo akcijo kot resno stopnjevanje in grozi z obsežnim odgovorom.
Dmitrij Medvedjev, predsednik Rusije med letoma 2008 in 2012 ter namestnik vodje Varnostnega sveta Ruske
federacije od leta 2020, je zapisal na svojem kanalu Telegram:
"Takšna "individualna pomoč" držav Nata Rusiji ... pomeni resno zaostrovanje konflikta.
Nekdanja Ukrajina in njene zaveznice v Natu bodo deležne tako uničujočega odgovora, da se zavezništvo samo ne
bo moglo upreti temu, da bi bilo vpleteno v konflikt."
Ruski predsednik Vladimir Putin je na 27. mednarodnem gospodarskem forumu v Sankt Peterburgu v
začetku junija 2024 govoril o "asimetričnem odzivu". .
Tako imenovani "simetrični odgovor", da želi Rusija napasti ozemlje Nata, je označil za "neumnost".
Putin je dejal: "Razmišljamo o tem, da če nekdo meni, da je mogoče dostaviti orožje na bojno območje za izvedbo napadov na
naše ozemlje (...), zakaj ne bi imeli pravice namestiti takšnega orožja na območjih sveta, kjer se izvajajo napadi na občutljive
objekte tistih držav, ki to počnejo v odnosu do Rusije."
Drugič, Nato kot manever za odvračanje pozornosti
Drugič, Nato skupaj z vsem vojnim hujskaštvom - vključno z vojno histerijo - služi kot dobrodošel manever za odvračanje
pozornosti od resničnih ciljev strategov CFR, in sicer vzpostavitve temeljev centralizirane svetovne vlade.
Vojaška premoč je le eden od več dejavnikov.
Eden najpomembnejših temeljev za vzpostavitev novega svetovnega reda je nadzor in moč nad zdravjem in financami.
Zlasti na področju zdravja naj bi nova pandemska pogodba SZO in revidirani mednarodni zdravstveni predpisi
centralizirali nadzor nad "zdravstvenimi ukrepi" po vsem svetu.
Svetovna zdravstvena organizacija, ki je bila tako kot ZN oblikovana v študijskih skupinah CFR, bi tako dobila
izključno pristojnost za razlago bolezni in odločanje o ukrepih.
Drugi osrednji temelj je nadzor nad financami.
Uvedba digitalnih valut centralnih bank se trenutno pripravlja v ozadju po vsem svetu - tudi v Rusiji in na Kitajskem.
Po mnenju nemškega finančnega strokovnjaka Ernsta Wolffa bi moral imeti vsak državljan in
vsako podjetje le en račun pri centralni banki.
To bi državi omogočilo, da centralno določa ponudbo denarja, upravlja in nadzoruje
denarne tokove ter po potrebi določa obrestne mere.
Citat Ernsta Wolffa: "Državljani bodo zelo hitro spoznali, da lahko država ne le spremlja vsako posamezno transakcijo, ampak
tudi uvede individualne obrestne mere, individualne davčne stopnje ali kazni, poveže denar z družbenim
kreditnim sistemom po kitajskem vzoru ali jih popolnoma odreže od vseh finančnih tokov."
To sta le dva primera, kako naj bi se moč in nadzor centralizirala po vsem svetu in prenesla na "svetovno vlado".
Namen Nata je najprej zagotoviti vojaško prevlado, nato pa odvrniti pozornost od vseh vrst
prizadevanj za svetovno prevlado, ki so v polnem teku.
Kla.TV je ta prizadevanja razkril v številnih oddajah.
Nekaj jih najdete v modrem informacijskem polju.
Dragi gledalci, morda se zdaj počutite preobremenjeni z vsemi temi dejstvi in ne vidite izhoda.
Kla.TV pogosto dobi povratne informacije od občinstva, da samo opozarjamo na težave, ne predstavljamo pa rešitev.
Vendar se na tej točki ne moremo opravičiti, ker naše rešitve niso zasidrane na vidnem območju.
Ob vseh teh velikih grožnjah že desetletja črpamo moč in upanje iz višje razsežnosti, o čemer večkrat priča Ivo Sasek.
Za vse, ki ne želijo izgubiti upanja, bi radi opozorili na našo široko ponudbo konferenc, polnih svetlobe, na spletnih
straneh www.ivo-sasek.ch/veranstaltungen in www.sasek.tv.
Na koncu si oglejte tri kratke odlomke iz govora ustanovitelja Kla.TV Iva Saska na
mednarodnem srečanju prijateljev 4. maja 2024.
Sasek govori o orožju za odvračanje pozornosti od tega, kar je v resnici skrita svetovna vojna, in o odrešilnem izhodu iz nje.
Dragi moji, nujno se moramo naučiti razumeti, da so se časi spremenili.
Vojne, ki se trenutno vodijo po analogiji, tj. fizične vojne s tanki, helikopterji, manevrirnimi
izstrelki in podobnim, imajo danes povsem drugačno funkcijo.
Ali veste, katere?
Te konvencionalne vojne, ki jih trenutno vodimo, služijo predvsem kot orožje za odvračanje
pozornosti od dejanske skrite svetovne vojne, ali razumete?
Same vojne, dobro premislite o tem stavku, ki ga govorim, same vojne, ki se zdaj vodijo, so odvračalni
manevri, da bi zakrili veliko večjo vojno, ki je v teku.
Če jim bo uspelo cepiti ves svet - ta genska terapija -, ali lahko razumete, kako to deluje?
Po drugi strani pa trenutna hibridna vojna dejansko vključuje zadnjega in poslednjega človeka na tem planetu.
Kot je napovedal stric Bill (Gates): "Šele ko bo cepljen vsak človek pod nebom, bomo
varni ..." - Saj veste, stric Bill, Bill Gates.
- Skriti napadalec se torej spopade z njim.
To je zapisal pred 120 leti, imam to v pisni obliki.
Skriti napadalec pričakuje, da ga bomo prepoznali šele takrat, ko bo že prepozno, saj je takrat mogoče s pomočjo
digitalne tehnologije popolnega nadzora brez gotovine vsakršno nasprotovanje odpraviti s pritiskom na gumb.
Zdaj, v teh dneh, na ta dan odblokiranja - kot ga imenujem danes - Bog vleče svojo najtršo,
najostrejšo puščico, svoje najmočnejše orožje, tako rekoč.
Kakšno orožje je to? Ali govorimo o fizičnem orožju?
Ne, ne, ne. Trenutno ne.
Tisočletja so nas naučila, da fizično orožje vedno vodi le v še hujše vojne in še bolj smrtonosne orožne stvaritve.
Naučili smo se, da.
Pravo in edino resnično odrešilno Božje orožje je torej orožje duha.
Orožje besede. Najmočnejše, kar jih je pod nebom.
Resnica, na primer, izrečena, vendar ne kot šibka ali celo zakonsko ubijalska človeška beseda, temveč resnica, izrečena
v skladu z učinki moči in močnimi potrditvami ontične moči.
Ali vidite razliko?
To pomeni, da lahko v napovedani zadnji bitki uporabimo le eno orožje.
Celoten govor "Dan odklenitve", ki so ga v živo prenašali v 53 državah, je na voljo na spletni strani www.kla.tv/29017..
Rdeča preproga se razgrne in zasliši se himna.
Zastava se ponosno dvigne v nebo - "Mir! Mir!" se pogosto ponavlja.
Več kot 50 mrtvih hkrati, na tisoče ranjenih obžaluje svoje trpljenje.
Črni dim se dviga v nebo, ljudje na ves glas kričijo za mir.
Kot zlato sonce na nebu si želimo mir, ki je na koncu cilj.
Mir ni oddaljen cilj, mir je pot.
Mir, vozilo, s katerim se premikaš.
Mir, mir, mir se začne v meni.
Mir, mir, mir, mir, to je Bog v meni.
ki vlada globoko v mojem srcu, obstaja daleč onkraj logike in razuma ter se kaže kot skupni mir v nas.
Na petih celinah divjajo vojne in vsak dan umirajo ljudje.
Ni dovolj, sprožajo se nove stvari - Severna Koreja, Rusija ali Iran.
Grlo se stisne, pulz se poviša. Koliko trpljenja še bo, preden se bo pojavil mir?
Pest se stisne kot kamen. Hej, če je v tebi mir, bo tudi v tebi mir.
Kot zlato sonce na nebu si želimo mir, ki je na koncu cilj.
Mir ni oddaljen cilj, mir je pot.
Mir, vozilo, s katerim se premikaš.
Mir, mir, mir se začne v meni.
Mir, mir, mir, mir, to je Bog v meni.
ki vlada globoko v mojem srcu, obstaja daleč onkraj logike in razuma ter se kaže kot skupni mir v nas.
Tudi mir, mir, mir se začne v vas.
Mir, mir, mir, mir, to je Bog v vas.
Ta mir ustvarja enost z vsemi, tudi če je to noro, hej, obstaja takšna moč.
Mir, mir, mir se začne v meni.
Mir, mir, mir, mir, to je Bog v meni.
ki vlada globoko v mojem srcu, obstaja daleč onkraj logike in razuma ter se kaže kot skupni mir v nas.
Mir, mir, mir se začne v meni.
Mir, mir, mir, mir, to je Bog v meni.
ki vlada globoko v mojem srcu, obstaja daleč onkraj logike in razuma ter se kaže kot skupni mir v nas.
Mir, mir se začne v meni.
Mir, mir, to je Bog v meni.