U svojoj najnovijoj emisiji, osnivač Kla.TV-a Ivo Sasek iznio je 40 razloga zašto ne plaća Serafe,
odnosno obaveznu medijsku pretplatu u Švicarskoj.
Visokopozicionirani stručnjaci su izvještavanje državom kontroliranih medija u zemljama D-A-CH
klasificirali kao kriminalno i izuzetno opasno za javno dobro.
Ovo otkriva dvosjekli mač:
Očigledan aspekt je da će oni koji odbijaju platiti suočiti se s krivičnim postupkom.
Međutim, skrivena strana je da je ljudima nezakonito učestvovati finansijski u kriminalnim aktivnostima.
U Austriji je nova ORF-ova kućna pretplata od 2024. zamijenila prethodnu GIS-ovu pretplatu i
naplaćuje je ORF-Beitrags Service GmbH (OBS).
Kao što je Kla.TV već otkrio u dokumentarnim filmovima Dosje ORF – Korupcija i međuzavisnost u velikom obimu i Dosje ORF – Skriveni
utjecaj, postoje i razlozi za neplaćanje ORF licence kako se ne bi bilo saučesnik u financiranju "kriminalne organizacije":
● Visoke plate u ORF-u izazivaju javno ogorčenje
● Ovisnost o korporacijama potkopava nezavisnost ORF-a
● Velika politička međuzavisnost potkopava funkciju kontrole
● Manipulirano izvještavanje u korist politike: Ostavka glavnog urednika ORF2 i regionalnog direktora ORF-a
Sada, u oktobru 2023. godine, čak je i Austrijski ustavni sud presudio da ORF djeluje neustavno zbog
neovlaštenog političkog imenovanja svojih odbora.
Štaviše, ORF je uhvaćen u cenzuri uživo u oktobru 2023.
Tokom intervjua o klimatskim pitanjima, poznatom skijašu Benni Raichu je direktor ORF-a naredio da više ne govori.
Pogledajte i omjer: . Skijamo na otprilike 10 glečera u Austriji, ali ih vjerovatno ima 500 ili više, pa je to vrlo veliki broj.
A glečeri se povlače svugdje, i kad vidiš ove slike...
"Stop!" rekli su. Šta da prestanem? Neću reći ništa više.
Uprkos svim istražnim radovima, uprkos stalnom otkrivanju skandala prikazanih kao teorije zavjere, ORF ne
želi regulisati svoje izvještavanje da bude ISTINITO.
Da li odgovorni nemaju hrabrosti da priznaju svoje greške i prihvate posljedice, ili postoje drugi razlozi za ovo ponašanje?
Najnovije izvještavanje ORF-a o skandalu RKI pruža još jedan razlog za zadržavanje kućne pristojbe.
RKI protokoli, koje je objavio njemački online časopis Multipolar, izazvali su veliko ogorčenje među stanovništvom.
Sada su se njemački mediji osjećali obaveznima da o tome izvijeste.
ORF je također izvijestio o tom pitanju s kašnjenjem – ali izvještaj ZIB 2 od 25. marta, a posebno način na
koji ga je predstavio Armin Wolf, bio je pristrasan, manipulativan i ni u kojem slučaju objektivan.
Ali vidi sam.
Armin Wolf: "A sada u Njemačku, gdje ranije tajni zapisnici iz prvih mjeseci pandemije izazivaju buru.
Radi se o transkriptima iz RKI-ja, Instituta Roberta Kocha, koji savjetuje njemačku vladu.
Desničarski online magazin je na sudu prisilio na objavu ovih zapisnika, a protivnici mjera iz tog vremena sada se
osjećaju potvrđeno u pravu; na primjer, zbog kritičkih komentara o korisnosti FFP2 maski ili zatvaranja.
Takozvani lateralni mislioci se raduju na društvenim mrežama – ali neopravdano, kažu RKI i njemačka vlada.
Citate ne treba izuzimati iz konteksta.
Osim ovog trominutnog i tridesetsekundnog izvještaja na ZIB 2, na ORF-u nije bilo daljnjeg izvještavanja o RKI protokolima.
Zbog ovog izvještaja ORF-a, WIR EMU-ovi su održali konferenciju za štampu u Linzu 7.
maja. EMU znači istinski, hrabar i nepokolebljiv.
Udruženje za promociju društva i dobrobiti je mreža nestranačkih pojedinaca koji pružaju međusobnu podršku i pomoć.
EMU su podnijeli žalbu KommAustriji protiv izvještavanja ORF-a o RKI protokolima.
Dragi gledaoci, ova konferencija za štampu bila je o mnogo više od stava ORF-a o RKI protokolima.
Govornici su istakli da ORF nastavlja potiskivati javni diskurs ili neutralno izvještavanje o pitanju koronavirusa.
Žalili su se da do danas nije bilo suštinskih razgovora s predstavnicima medija i vladinim zvaničnicima.
Pogledajte odlomke iz ove informativne konferencije.
Počinjemo sa Sabine Spögler-Dinse. Dugi niz godina radila je za ORF-ov program Seitenblicke.
Međutim, zbog pravila 2G, od jeseni 2021. godine joj više nije bilo dozvoljeno da ulazi u
kompaniju i izgubila je posao nakon 25 godina.
Sada poslušajte koliko je ORF tada bio manipulativan mjerama koje je poduzeo unutar vlastite organizacije.
Sabine Spögler-Dinse: Smjela sam raditi do jeseni 2021. godine, kada su me tolerisali. Zatim, kada je ORF uveo de
facto obavezu vakcinacije za zaposlene, morala sam otići.
Međutim, čak i do tog trenutka, mjere poduzete tokom snimanja i prezentacija bile su,
kako da kažemo, ne uvijek razborite ili razumne.
Ovdje imamo simboličnu sliku koja vam daje ideju kakvi su mogli biti radni uslovi.
Morali smo voditi intervjue s dvometarskim ribolovnim štapovima, ali nam je nakon toga
bilo dozvoljeno da se zajedno fotografiramo.
Najvažnije je uvijek bilo da gledatelj osjeti da su sve mjere izrazito razumne i da će ih svi posvuda poštovati.
Naravno, to nije bio slučaj. U pozadini je sve uvijek bilo drugačije.
Stali su zajedno, ali pred kamerom su držali razmak od dva metra.
Nijednoj osobi nije bilo dozvoljeno da se pojavi u pozadini bez maske; odmah su izrezane. Cilj je bio
stvoriti iluziju da svi poštuju sve što je vlada propisala.
Maska za ključne riječi: Možete vidjeti da je intervjuirajući morao nositi masku, ali intervjuirani nije.
Sve je bilo potpuno proizvoljno. Upute su glasile: danas svi moraju nositi masku, sutra samo
intervjuatori, zatim opet na otvorenom, pa opet ne.
Dakle, recimo, to nije bilo baš korisno.
I također je bilo tako da ako biste ovo doveli u pitanje, od samog početka biste bili gledani s nepovjerenjem
i relativno brzo biste bili etiketirani kao buntovnik.
A neki ljudi, poznati kao lateralni mislioci, i danas se drže ove priče. Da je svako ko postavlja kritička
pitanja, ko želi da zaviri malo iza fasade, lateralni mislilac.
I upravo zato smo danas ovdje, zašto sjedimo ovdje.
Sada poslušajte Bernharda Costu, glasnogovornika EMU-a. On govori iz srca mnogih grupa, inicijativa i kompanija:
Bernhard Costa: I vjerovatno govorim u ime stotina hiljada drugih nezadovoljnih obaveznih plaćalaca licence i korisnika ORF-a.
Dakle, iza ove žalbe stoji stvarna moć.
U dugotrajnoj i skupoj pravnoj borbi, novinar Paul Schreyer uspio je natjerati RKI da objavi zapisnike.
Još jedan, Peter Hahne, veteran ZDF-a, rekao je da datoteke RKI-ja pokazuju da su sve teorije zavjere čista stvarnost.
Dakle, nešto se dogodilo.
Ovaj vjetar, koji je protutnjao medijskom scenom u Njemačkoj, zaustavio se na kapijama ORF-a.
Kao jednostavna osoba, porezni obveznik i zabrinuti otac troje djece, dozvolite mi da kažem nekoliko općih riječi o ovoj temi.
I ponavljam to iznova i iznova, i to iskreno mislim: vjerujem da nam je, posebno u teškim vremenima, potreban
snažan, nezavisan ORF, i rado bih za njega plaćao pretplatu.
Bilo bi vrijedno toga za mene. Ali ORF, ne samo trenutno, već već četiri godine, stoji na putu pomirenju s prošlošću.
I sada ovo kažem bez ikakve dvojbe: po mom mišljenju, ovo je opasnost, stvarna opasnost za naše
društvo, uzrokovana latentnim, jednostranim izvještavanjem.
I on to ponovo pokazuje, igrajući potpuno nečasnu ulogu u zataškavanju onoga što je, pretpostavlja se,
najveći medicinsko-politički skandal u ljudskoj historiji.
Mislim da činjenice koje su trenutno na stolu jasno to pokazuju.
Pošto ORF ne zastupa reevaluaciju, što je postalo jasno u proteklim danima i sedmicama, trudim se doprinijeti reevaluaciji
u okviru svojih emocionalnih i društveno-građanskih mogućnosti.
I ja sam lično uvjeren da se pomirenje s prošlošću može započeti tek kada šira javnost istinski
shvati šta se ovdje dogodilo i šta se još uvijek događa.
I iz tog razloga sada je manje riječi, ali dopuštam da same govore slike koje se same objašnjavaju.
Radim ovo u Telegram stilu, ubrzanim tempom. Ali ovo su slike iz sistemskih medija, jer su sistemski mediji pouzdani.
I sve je počelo sredinom 2021. godine na Evropskom prvenstvu u nogometu, gdje su se samo
nogometni navijači prvi put susreli s novim događajem.
Naime, gledate nešto na televiziji i odjednom se sportaš sruši. Ali to je izolovan slučaj.
I ovo se nastavlja i danas, 2024. godine, kada je prije samo nekoliko dana najbrži švicarski
maratonac iznenada pao, doživio srčani udar i preminuo.
Ali, srećom, uvijek smo prevezeni, a takvi događaji su, srećom, rijetki i izolovani slučajevi.
A pitanje je: Jesu li ovo zaista izolovani slučajevi?
Pa, imam jasan odgovor na to, ali možda je to samo moja iskrivljena percepcija. Pozivam te da podijeliš
svoju percepciju sa mnom, i ne želim te sada dosaditi.
U svom istraživanju imam oko 180 slika iz posljednje tri godine, ali se ograničavam samo na posljednjih nekoliko sedmica.
(!): 16. januara, u 43. godini, iznenada, neočekivano preminuo.
22. januara, 23-godišnji atletičar umro
26. januara, svjetski prvak u skoku s motkom, 29 godina, iznenada i neočekivano.
29. januara, rekordni strijelac Paname sa 41 golom, umro je potpuno neočekivano od srčanog udara. I tako dalje.
Sada ne spominjem uvijek datum. To se događa gotovo svakodnevno:
Srčani zastoj u dobi od 39 godina, iznenadan i neočekivan.
Šokantna dijagnoza: nacionalni igrač, star 28 godina, bori se za život.
Nema otkucaja srca sat vremena, egipatski fudbaler u kritičnom stanju.
Argentinski profesionalac se srušio tokom meča, krvni ugrušak.
Bivši igrač tima umro je u 44. godini nakon srčanog udara.
Zvijezda Arsenala se srušila na terenu; ovo je također fotografija iz ženskog nogometa,
gdje je ovaj jedinstveni događaj također stigao.
Istog dana, 1. aprila, druga naslovnica u dobi od 24 godine: nacionalni igrač doživio moždani udar.
U Štajerskoj je nogometaš iznenada i neočekivano preminuo u dobi od 24 godine.
Utakmica prekinuta u Italiji nakon što se zvijezda Rome srušila na terenu.
U dobi od 26 godina, nogometaš je preminuo od srčanog udara nakon što je postigao gol.
43-godišnji bivši svjetski boksački prvak iznenada preminuo.
Bivši napadač Argentine primljen u bolnicu zbog bolova u grudima.
Nedavno su u njemačkoj, vjerujem regionalnoj ligi, golman se srušio tokom utakmice i kasnije je preminuo u bolnici.
29-godišnja žena doživjela je srčani udar, a kardiolog je dijagnosticirao da je to posljedica mRNA vakcinacije.
I bilo ih je još nekoliko u posljednjih nekoliko dana, ali onda sam prestao.
2. maja mlada kriket zvijezda umrla je u dobi od samo 20 godina.
Kad ljudi konačno spoje tačke i shvate: Ne, ovo nije izolovan slučaj koji se dešava samo u nogometu ili samo sportistima.
Ovo su samo stvari koje se pojavljuju u glavnim medijima. Ispod površine se dešavaju hiljade, desetine hiljada takvih incidenata.
Ne želim ni spomenuti procijenjeni broj neprijavljenih slučajeva, ne želim to ni naglas reći.
Može se samo zamisliti strašne stvari, i to nije nešto što smo tek danas shvatili, nego nešto što smo dugo mogli zamisliti.
Stalno to slušamo: "Nisi mogao znati ništa bolje." Da, da, da!
I ugledni medicinski stručnjaci i ugledni novinari su to znali i uvijek su na to ukazivali.
Ono što vam ukratko pokazujem iza sebe je krivična prijava koju je u naše ime, EMU-a, podnio naš hrabri
advokat dr. Wolfgang Schmidauer. Potječe iz februara 2022.
Ova krivična prijava je usmjerena protiv ministra zdravstva Mücksteina i cijelog odbora za vakcinaciju.
Želio bih vas sada poštedjeti svih detalja. Međutim, jedan od fokusa ove krivične prijave bio je problem miokarditisa, tromboze,
upozorenja o opasnostima, posebno o iznenadnoj srčanoj smrti.
I to je potvrđeno dokumentima Instituta Paula Ehrlicha. Dakle, ne samo neki nepoznati
izvor, već od vladinog savjetodavnog tijela.
Vjerovatno nisu shvatili ovu krivičnu prijavu ozbiljno, inače bi se nešto poduzelo.
Ali samo ako neko kaže da nisi mogao znati to.
Uložili smo novac, izdali saopćenje za javnost APA-OTS, a ovo saopćenje APA-OTS bilo
je najčitaniji naslov u Austriji osam dana.
Dakle, očito su mnogi to pročitali, ali očito nijedan novinar iz glavnih medija, a pogotovo ne iz
ORF-a. Jer o tome nikada nije bilo izvještavanja.
Ali ono što je ORF već učinio je ovo: deset mjeseci kasnije, i dalje otvoreno širi lažne vijesti.
U to vrijeme je napravljena emisija o nuspojavama vakcinacije, u pokušaju da se problem umanjuje. Miokarditis i tromboza su
predstavljeni kao bezopasni simptomi koje se mogu lako liječiti.
To je trivijalizacija činjenica.
I to, ponavljam, predstavlja opasnost za naše društvo uzrokovanu lažnim ili jednostranim izvještavanjem.
Jer trivijaliziranjem ovih rizika, ljudi su i dalje bili gurnuti pod iglu.
I počnimo s Güntherom Mayrom.
Günther Mayr je šef naučnog uredničkog odjela u ORF-u.
Prema nekoliko izvora, on u suštini pruža narativ i vjerska uvjerenja koja također izražavaju voditelji.
Ljudi poput njega su tokom posljednje četiri godine utvrdili da su ih globalno priznati medicinski stručnjaci, poput Andreasa
Sönnichsena, klevetali i definirali novu vrstu medicine.
Vrijedi ovo principijelno dovesti u pitanje, ali želio bih navesti primjer zašto ta osoba neprestano širi opasne lažne vijesti.
Opasne lažne vijesti!
I želio bih uzeti primjer AstraZenece, koja je trenutno ponovo na usnama svih.
Pridružite mi se u kratkom osvrtu na godinu 2021.
15. marta njemački ministar zdravlja Spahn obraća se medijima.
- Pritisak je postao toliko velik da je, koliko mi je poznato, u to vrijeme bilo otprilike 15 smrtnih slučajeva.
- i rekao je: Uklanjamo AstraZenecu s tržišta i više je nećemo davati našoj populaciji; ona više nije odgovorna.
Pet dana kasnije, 20. marta, u Austriji je preminula i medicinska sestra, očigledno kao
dokazan rezultat vakcinacije AstraZenecom.
I dan kasnije, 21. marta, šef, rukovodilac naučnog uredničkog odjela, gostuje na svim ORF programima od jutra do
večeri i kaže, i citiram: "AstraZeneca je vrlo, vrlo sigurna."
Vjerovatnoća razvoja tromboze uz virus je znatno veća nego sa vakcinom.
Pitao sam se, čije interese on zastupa? Vjeruje li u ono što govori? Je li to odgovorno?
Da li služi nauci? Da li služi farmaceutskom lobiju?
Radi li on za vladu, koja još uvijek ima nekoliko miliona doza koje treba primijeniti? Ne znam.
Nije moj posao da to dovodim u pitanje.
Jednostavno znam da je neodgovorno iznositi takve tvrdnje s obzirom na ove činjenice, koje su već bile na stolu u to vrijeme.
A danas, sada prema najnovijim protokolima RKI-ja, znamo da su ova i mnoge, mnoge druge stvari koje je ovaj
čovjek rekao, bilo da se radilo o testovima, maskama ili lockdownima, sve lažne vijesti.
Pogriješio je u svemu što može biti pogrešno.
I obično bi se u privatnom sektoru reklo da je, barem u Japanu, dio kulture izviniti se zbog
grešaka ili, u najmanju ruku, izgubiti posao.
Vjerujete li da je to u interesu Günthera Mayra i njegovih učenika u ORF-u, ako smijem tako reći, da je to u
interesu onih koji žele ozbiljno preispitati RKI protokole?
Dakle, moj odgovor na to je jasan: ne, jer bi to otkrilo vlastiti neuspjeh. To bi bilo kao
da sebi odsijecaš nos da bi se osvetio licu.
I zato je na nama da pokrenemo proces pomirenja s prošlošću izvana i da, da tako kažemo, vršimo pritisak s civilnog nivoa.
Želio bih se zahvaliti svim preostalim medijskim kućama koje ispunjavaju svoju novinarsku dužnost pažnje i pomažu
nam da, takoreći, unaprijedimo ovo pitanje u vezi s ORF-om.
Advokat Alexander Todor-Kostić je sastavio žalbu ORF-a KommAustriji.
Bio je od samog početka veoma kritičan prema mjerama za koronavirus, ali i veoma podržavajući, posebno
prema ljudima koji su u tom periodu pretrpjeli nepravdu.
I njega su također etiketirali kao poricatelja koronavirusa, teoretičara zavjere i desničarskog ekstremistu.
Aleksandar Todor-Kostić: Osjećam se iznad takvih borbenih izraza.
Bio bih sretan da sam se u bilo kojem trenutku mogao uključiti u objektivne rasprave s predstavnicima medija i
vladinim dužnosnicima, ali to se nije dogodilo jer, kao što je dobro poznato, takve rasprave su bile spriječene.
Ovo je otišlo toliko daleko da smo 2020. godine, kada smo se okupili na platformi Advokati za osnovna prava i stupili u
kontakt s liječnicima kao što su Andreas Sönnichsen, Martin Haditsch i druge visoko cijenjene ličnosti, više
nismo imali priliku iznijeti svoje mišljenje putem medija.
To je bilo isključeno.
Postojao je konsenzus, mediji su svi pjevali iz iste pjesmarice, s izuzetkom alternativnih medija, koji su postajali
sve jači i zaista su uskočili kako bi pružili ono što su, kako kažu, trebali pružati mainstream mediji.
A za mene je to zapravo bio najniži trenutak demokratije, jer, kao što svi znamo, demokratska ustavna
država napreduje na diskursu i slobodi izražavanja.
A još niži trenutak bio je taj što smo 2021. godine morali objaviti oglas (!) kako bismo uopće mogli javnosti
predstaviti naše teze, kritiku i skepticizam o tada poduzetim mjerama, o politici njemačke vlade u vezi s koronavirusom.
Uložili smo novac – tada su postojali i sponzori koji su to podržavali.
– i objavili smo oglas putem vanparlamentarnog Odbora za istragu o koronavirusu, koji je objavljen u nekoliko medija.
Nekoliko je odbilo. Također su odbili objaviti oglas u zamjenu za novac.
To je bilo vrlo blizu – moram zaista reći, to su totalitarne osobine.
Dakle, desilo se sljedeće: objavili smo ovaj oglas i, refleksno, ti mainstream mediji, konkretno vrlo istaknuti novinari – mogu
spomenuti Armina Wolfa, na kojeg ćemo se vratiti kasnije, i Floriana Klenka – su nas suočili ne sa zahtjevom da se pozabavimo
tim pitanjima, već kao poricatelje koronavirusa. Originalni isječak zvuka Armina Wolfa i širitelja
lažnih vijesti Originalni isječak zvuka Floriana Klenka.
Šta smo tvrdili u ovoj reklami?
Tvrdili smo ili dovodili u pitanje da li zahtjev za nošenje maski, onako kako je nametnut, nanosi više štete nego koristi.
Pretpostavili smo da PCR testovi nisu pouzdani i protivili smo se obaveznom cijepljenju, koje se tada još uvijek žestoko negiralo,
te smo upozoravali na kolateralnu štetu, za koju se, prema najnovijim statistikama, ako sve zbrojite,
trenutno procjenjuje da iznosi više od 700 milijardi.
To je bio naš zločin, to je bio pad iz milosti, što smo, takoreći, bili etiketirani kao poricatelji koronavirusa.
Suprotstavili smo se tome u grupi ljekara i advokata i podnijeli tužbu i zabranu protiv Armina Wolfa i
Floriana Klenka, ali smo oba slučaja izgubili na Visokom sudu.
To je bio najniži trenutak za mene kao advokata, kao pravnika, kao branitelja temeljnih prava u republici, u demokratiji.
Dakle, primijetio sam da svi trebamo šutjeti, da se ne smijemo brinuti, ali da se možemo sigurno predati u ruke
Republike Austrije, države koja koristi svoj autoritet da nam svakodnevno govori što da mislimo i što da radimo.
To je bio uvod, da tako kažem.
Ironija svega je u tome što se danas, u dokumentima RKI-ja, koje je pohvalno pribavio
online magazin Polar, ponovo bavimo Arminom Wolfom.
Još jednom, Armin Wolf je glavni autor koji nas je prethodno kritikovao zbog činjenica koje su možda bile upravo onakve kakve
smo tvrdili, a sada se vraća u centar pažnje i nastavlja govoriti o protivnicima mjera, lateralnim misliocima i ljudima koji
se sada raduju jer su možda negdje uspjeli, bez da je pokušao ni da se bavi tim pitanjem iz novinarske perspektive.
I to me je, naravno, odmah dovelo u prvi plan, jer sam mislio da ne možemo ponovo ostaviti stvar na tome.
Sada bi bio stvarno dobar trenutak da pokušamo ponovo.
Jer ovdje se ne radi o nekoj trivijalnoj stvari ili sitnom detalju, niti o optužbi ORF-a da negdje krši princip
objektivnosti – ovdje se radi o tome da li je javno servisno emitovanje u stanju istražiti takav skandal, da li ima snage za
to, da li također ima moć samočišćenja da ovdje poduzme mjere. Ili se radi o ORF-u koji se i dalje drži političkog narativa,
kao što je pokazalo najnovije izvještavanje 25. marta na ZIB 2.
I da budemo iskreni, kad to pogledaš, moraš reći da se ništa nije promijenilo.
Međutim, vjerujem da ORF sada djeluje s dobrim razlogom, jer bi sam bio obavezan opravdati svoje postupke.
Morate zamisliti da su nas vlada i ORF tada prisilili u ovu situaciju.
Ova cijela priča s koronavirusom nikada nije bila o zaštiti zdravlja ljudi. To nikada nije bila poenta.
Radilo se o uspostavljanju kontrole i ograničavanju stanovništva kako bi se na kraju što više ljudi prisililo da
prime ovu injekciju protiv Covid-19. Dakle, to je bio cilj.
Dragi gledaoci, vrijedi poslušati dodatne komentare Aleksandra Todor-Kostića o neprimjerenom ponašanju voditelja ORF-a
Armina Wolfa na videu konferencije za štampu. Njegova kritika ORF-a također se odnosi i na druge uključene osobe:
Šta je sa regionalnim direktorima koji sarađuju sa svim regionalnim guvernerima koje su prethodno odabrali?
Šta je sa ostalim urednicima odgovornim za ovo izvještavanje koje smo imali, gdje je postignuto ovo konsenzusno mišljenje?
ORF bi trebao biti nadzorni organ, ali nije ni blizu da ispunjava tu ulogu. On je tek agent, ne samo savezne
vlade, nego i farmaceutske industrije. Ovo se mora zaustaviti.
Ako smo obavezni plaćati obavezne ORF licence, imamo pravo očekivati objektivno izvještavanje.
Međutim, ORF je toliko udaljen od toga da se ne može očekivati da će se to dogoditi u narednih nekoliko godina.
Također sam zastupan na platformi na kojoj podržavamo stanovništvo u njihovom protivljenju ORF-ovoj pretplati.
I mogu samo reći da ORF neće moći ispuniti svoj mandat javne službe sve dok ne prođe
potpunu uredničku i strukturiranu reformu.
I glave moraju pasti. Nešto suštinsko mora se promijeniti. Kozmetičke mjere više nisu dovoljne da se to postigne.
Autor, naučnik i ljekar dr. Andreas Sönnichsen kritikovao je mjere od samog početka, a kasnije i vakcinaciju i liječenje ljudi.
Dr Andreas Sönnichsen: Gospođe i gospodo, zaista je zapanjujuće šta je sada izašlo na vidjelo putem RKI protokola.
Sjećam se 20. marta 2020. godine. Lockdown je u Austriji bio na snazi tek četiri dana. U Njemačkoj
je odluka donesena, ali još nije bila provedena.
Pod mojim vodstvom, mi u Njemačkoj mreži za medicinu zasnovanu na dokazima izdali smo naše prvo
saopćenje. Objavljeno pod naslovom: Gdje su dokazi?
I ova su vrlo pitanja zapravo postavljena unutar samog RKI-ja.
I smatram to prilično zapanjujućim.
Moram se malo ne složiti, jer je RKI zapravo – Lauterbach je apsolutno u pravu – obavio
izvrstan naučni rad, barem u nižim odjelima.
Uradili su sve kako treba, ali kao što svi znamo, riba smrdi od glave.
To je, da tako kažemo, ignorisano od strane rukovodstva RKI i političkog establišmenta, koji zapravo nadgleda RKI,
ili, bolje rečeno, upravo suprotno od onoga što su niži odjeli unutar RKI-a zapravo naveli da je urađeno.
Markus Haintz je advokat i od samog početka je bio aktivan kritičar mjera protiv koronavirusa.
On već neko vrijeme radi kao novinar i uspješno vodi svoj online portal Haintz.Media. Markus
Haintz: Prije svega, moram se složiti s Aleksandrom.
RKI sam po sebi u suštini radi dobar posao. Pitanje je kako se to politički provodi.
Dakle, većina brojeva, podataka i činjenica u RKI-u je za sada ispravna.
Jedini problem je politički utjecaj, jer je RKI vrhovna savezna vlast.
A kada ORF onda kaže da RKI i Savezno ministarstvo zdravlja kažu da je to ista stvar
– Savezno ministarstvo zdravlja i savezni ministar zdravlja mogu izdati upute RKI-u.
Zato savezna vlada na kraju govori ili je govorila putem RKI-ja. Vrlo je važno to napomenuti.
I sasvim je jasno zašto nema interesa da se ovo razjasni: jer su svi bili uključeni – u
medijima, u politici, u pravosuđu, u ekonomiji.
Toliko je ljudi prihvatilo ovu krizu koronavirusa, koja se pogrešno naziva pandemijom koronavirusa, da je
nevjerovatno teško očekivati bilo kakvo pojašnjenje.
Moraš razmisliti o tome: kako ćeš to uraditi?
Prije svega, kao što sam često jasno govorio, ne smijemo prepustiti zadatak
podizanja svijesti onima koji su za to odgovorni.
Iznad svega, ne smijemo ih prepustiti počiniteljima. A mnogi od tih počinitelja još uvijek su na dužnostima.
I isto je s pravosuđem; svi su igrali igru, i opet će je odigrati sljedeći put ako slobodni mediji i civilno
društvo ne budu dovoljno glasni i konačno ne progovore.
Jer mi to i dalje nedostaje. Mnogima nije dovoljno reći: Da, možda i ja to tako vidim, ali se ne usuđujem progovoriti.
Nedavno sam to ponovo primijetio među svojim kolegama advokatima.
Mnogi ljudi kažu: Da, mislim da je ono što neki ljudi rade, ono što ja radim, sjajno. Svi smo uz
tebe. Ali to ne pomaže. Moramo stajati pored tebe.
Zaista je ogroman problem što i dalje premalo ljudi progovara.
I jednostavno moramo to naučiti za budućnost.
I, naravno, također je važno podržati slobodne medije, jer su oni na kraju krajeva glasnogovornici.
Važno je da još jednom jasno kažemo ljudima s kojima radimo, uključujući one u tradicionalnim medijima,
etabliranim medijima i javnom radiodifuziji: vaš posao je izvještavati, a ne preodgajati ljude.
Nije vaš posao baviti se politikom.
Vaš je posao da informišete ljude i pružite im priliku da formiraju vlastita mišljenja.
To je posao medija.
Ne biti samo bilo koji politički savjetnik i provoditi stvari samo zato što je to trenutno politički poželjno.
Potrebna nam je transparentnost u demokratiji.
Ako država koja nas predstavlja želi oduzeti naša prava, mora opravdati svoje postupke.
Onda želim vidjeti transparentno opravdanje za ovo, i to ne može biti iza zatvorenih vrata, ne može biti s
redigovanim zapisnicima, mora se odvijati u javnoj raspravi.
I za to nam trebaju mediji, trebamo etablirane medije, a također nam trebaju i nezavisni mediji.
Dragi gledaoci, kao što se i očekivalo, ovu WIR EMU konferenciju za štampu potpuno su ignorisali ORF i ostali mainstream mediji.
Bilo je barem vrijedno kratke spomene na privatnom kanalu Servus TV.
Međutim, novi mediji poput AUF1, RTV i Info-DIREKT ispunili su svoju dužnost da informišu.
O tome su izvijestili pravovremeno i prikladno, kao što to sada radi Kla.TV.
Pristup cijeloj konferenciji za štampu možete pronaći ispod ove emisije.
Da bismo se vratili na početak, dvosjekli mač spomenut ranije i dalje visi nad nama.
Ovo je: ILI više nema obaveznih ORF licenci – što bi moglo dovesti do toga da oni koji
odbijaju plaćanje budu optuženi za krivično djelo.
ILI nastaviti plaćati naknadu – znači izložiti se krivičnom gonjenju, jer je finansijsko
učešće u krivičnim aktivnostima zabranjeno zakonom.
Kako se nosite s ORF-om?