I sitt senaste program gav Kla.TV:s grundare Ivo Sasek 40 skäl till varför han inte betalar
Serafe, den obligatoriska medieavgiften i Schweiz.
Högt uppsatta experter kategoriserade rapporteringen av de påtvingade medierna i D-A-CH-länderna som
kriminell och extremt skadlig för den allmänna välfärden.
Detta avslöjar ett tveeggat svärd:
Den uppenbara sidan av detta är att de som vägrar att betala kan bli föremål för straffrättsligt åtal.
Till den dolda sidan hör dock att människor enligt lag är förbjudna att delta ekonomiskt i brottslig verksamhet.
I Österrike har den nya ORF-hushållsavgiften ersatt den tidigare GIS-avgiften sedan 2024 och
samlas in av ORF-Beitrags Service GmbH (OBS).
Som Kla.TV redan har avslöjat i dokumentärerna Die Akte ORF - Korruption und Verflechtung im großen Stil och Die Akte ORF -
Versteckte Einflussnahme, finns det också anledning att inte betala ORF-licensen för att inte vara
delaktig i finansieringen av en "kriminell organisation":
● ORF:s topplöner väcker upprördhet bland befolkningen
● Beroendet av bolag undergräver ORF:s oberoende
● Storskalig politisk integration undergräver kontrollfunktionen
● Manipulerad rapportering till förmån för politik: Utsättning av ORF2:s chefredaktör och ORF:s regionchef
I oktober 2023 slog den österrikiska författningsdomstolen till och med fast att ORF:s verksamhet stred mot författningen på grund
av de otillåtna politiska utnämningarna till dess styrelser.
ORF ertappades också med att censurera direktsändningar i oktober 2023.
Den kände skidåkaren Benni Raich instruerades av ORF:s chef att inte säga något mer under en intervju om klimatfrågor.
Se även relationen: Vi åker skidor på cirka 10 glaciärer i Österrike, men vi har förmodligen
500 eller fler, så det är ett mycket stort antal
Och glaciärerna drar sig tillbaka överallt och när man ser de här bilderna
"Stopp!" stod det. Stoppa vadå? Det är inte meningen att jag ska säga något mer.
Trots allt avslöjande arbete, trots den pågående publiceringen av skandaler som presenteras som konspirationsteorier,
är ORF inte villigt att reglera sin rapportering till TRUE.
Saknar de ansvariga modet att erkänna sina misstag och ta konsekvenserna av dem, eller
finns det andra orsaker till detta beteende?
Den senaste ORF-rapporten om RKI-skandalen ger ytterligare en anledning att hålla inne hushållsskatten.
RKI-protokollen som publicerats av den tyska nättidningen "Multipolar" har väckt stor upprördhet bland befolkningen.
Nu kände sig de tyska medierna tvungna att rapportera om det.
ORF rapporterade också med en tidsfördröjning - men det sätt på vilket ZIB 2-rapporten den 25 mars presenterades och framför
allt det sätt på vilket den modererades av Armin Wolf var tendentiöst, manipulativt och inte på något sätt objektivt.
Men se själv.
Armin Wolf: "Och till Tyskland, där hemliga protokoll från de första månaderna av pandemin väcker uppståndelse.
Det handlar om utskrifter från RKI, Robert Koch-institutet, som har varit en ledande rådgivare till den tyska regeringen.
En högerorienterad nättidning har vidtagit rättsliga åtgärder för att tvinga fram publiceringen av dessa protokoll och motståndare
till åtgärderna från den tiden känner sig nu rättfärdigade; på grund av kritiska kommentarer om fördelarna
med FFP2-masker, till exempel, eller om nedstängningar.
Så kallade laterala tänkare jublar över sociala medier - men på felaktiga grunder, menar RKI och den tyska regeringen.
Citaten ska inte tas ur sitt sammanhang."
Förutom detta tre och en halv minut långa program i ZIB 2 förekom ingen ytterligare rapportering om RKI-protokollen på ORF.
Som en följd av ORF-rapporten höll WIR EMU en presskonferens i Linz den 7 maj. EMU står för äkta, modig och orubblig.
Föreningen för främjande av samhälle och välbefinnande är ett nätverk av människor som är organiserade på
en icke-partisk grund, med ömsesidigt stöd och hjälp.
EMU:erna lämnade in ett klagomål till KommAustria mot ORF:s rapportering om RKI-protokollen.
Kära tittare, den här presskonferensen handlade om mycket mer än ORF:s ställningstagande till RKI-protokollen.
Talarna påpekade att det offentliga samtalet eller neutral rapportering om coronavirusfrågan fortfarande förhindras av ORF.
De klagade på att diskussioner på saklig nivå med medierepresentanter och
regeringsföreträdare ännu inte har ägt rum.
Se utdrag från denna intressanta konferens.
Vi börjar med Sabine Spögler-Dinse. Hon arbetade under många år för ORF-programmet Seitenblicke.
På grund av 2G-regleringen fick hon dock inte längre komma in i bolaget från och med
hösten 2021 och förlorade sitt jobb efter 25 år.
Lyssna nu på hur manipulativa ORF var på den tiden med de åtgärder som vidtogs i den egna organisationen.
Sabine Spögler-Dinse: Jag fick arbeta fram till hösten 2021, jag tolererades. Sedan, när ORF de facto införde obligatorisk
vaccination för anställda, var jag tvungen att lämna.
Men det var också så fram till denna punkt att de åtgärder som vidtogs under filmning och moderering helt
enkelt, hur ska vi uttrycka det, inte var konsekvent meningsfulla och drypande av förnuft.
Vi har en symbolisk bild här, så att du kan se hur arbetsförhållandena kan ha sett ut.
Vi fick genomföra intervjuer med två meter långa stavar, men fick stå bredvid varandra för fotografering efteråt.
Det viktigaste var ändå alltid att tittaren ansåg att alla åtgärder var mycket
förnuftiga och skulle följas av alla överallt.
Så var det förstås inte. Allt var alltid annorlunda i bakgrunden.
De stod tillsammans, men framför kameran sträckte de ut den två meter långa stången.
Ingen fick gå genom bakgrunden utan mask, de klipptes ut direkt. Illusionen skulle skapas
att alla gjorde allt som regeringen föreskrev.
Nyckelord mask: Du kan se att intervjuaren var tvungen att bära mask, men att den intervjuade inte behövde det.
Allt var rent godtyckligt. Vi fick instruktioner: i dag måste alla bära mask, i morgon bara
intervjuarna, sedan igen utomhus med mask, sedan igen utan.
Så låt oss säga så här, det var inte riktigt vettigt.
Och det var också så att om man ifrågasatte det var man redan från början lite suspekt och
blev snabbt betraktad som en lateral tänkare.
Och vissa människor, tänkare, klamrar sig fast vid den här berättelsen än idag. Att alla de som ställer kritiska
frågor, som vill titta lite bakom fasaden, är laterala tänkare.
Och det är precis därför vi är här i dag, därför vi sitter här.
Lyssna nu på Bernhard Costa, talesperson för EMU:erna. Han talar från hjärtat av många grupper, initiativ och företag:
Bernhard Costa: Och jag talar nog också för hundratusentals andra inte helt nöjda licensbetalare och ORF-konsumenter.
Så det finns en verklig kraft bakom detta klagomål.
Journalisten Paul Schreyer lyckades i en lång och kostsam rättstvist få RKI att publicera protokollen.
Och en annan, Peter Hahne, en ZDF-veteran, sa att RKI-akterna visar att alla konspirationsteorier är ren verklighet.
Så något har hänt.
Den vind som har blåst genom medielandskapet i Tyskland har stannat vid ORF:s portar.
Som en mycket enkel person, som en avgiftsbetalare, som en orolig trebarnsfar, tillåt mig
att säga några allmänna ord på detta område.
Och jag fortsätter att säga det och jag menar det uppriktigt: jag anser att vi behöver ett starkt, oberoende ORF, särskilt
i svåra tider, och jag skulle gärna betala avgifter för det.
Det skulle vara värt det för mig. Men denna ORF just nu, inte just nu, det har gått fyra år nu,
den står i vägen för att komma till rätta med det.
Och jag säger detta nu i tydliga ordalag, enligt min åsikt är detta en fara, en verklig fara för
vårt samhälle genom latent, ensidig rapportering.
Och han visar det igen nu, när han spelar en helt ovärdig roll i mörkläggningen av vad som tros vara den största
medicinsk-politiska skandalen i mänsklighetens historia.
Jag tycker att de fakta som för närvarande ligger på bordet tydligt visar det.
Eftersom ORF inte står för omprövning, vilket har blivit tydligt under de senaste dagarna och veckorna, försöker
jag bidra till omprövningen inom ramen för mina känslomässiga och civilsamhälleliga möjligheter.
Och jag är personligen övertygad om att omvärderingen kan börja först när allmänheten verkligen förstår
vad som har hänt här och vad som fortfarande händer.
Och av den anledningen finns det färre ord nu, men jag ska låta självförklarande bilder tala för sig själva.
Jag gör det här i Telegram-stil nu, i snabbspolning. Men det här är bilder från
systemmedierna, eftersom du litar på systemmedierna.
Och det började i mitten av 2021 vid fotbolls-EM, där endast fotbollsfans, men ändå fotbollsfans, för
första gången kom i kontakt med ett nytt evenemang.
Nämligen att du tittar på något på TV och plötsligt faller en idrottare ihop. Och det är ett isolerat fall.
Och det fortsätter i dag 2024, när Schweiz snabbaste maratonlöpare plötsligt kollapsade
för några dagar sedan, död i en hjärtattack.
Men lyckligtvis är vi alltid transporterade, sådana händelser är lyckligtvis sällsynta och isolerade fall.
Och frågan är om det verkligen rör sig om isolerade fall?
Så jag har ett tydligt svar, men det kanske bara är min förvrängda uppfattning. Jag inbjuder dig att dela
uppfattningen med mig och jag vill inte tråka ut dig nu.
Jag har i min forskning, jag har cirka 180 bilder från de senaste tre åren, jag begränsar mig bara till de senaste veckorna
(!): 16 januari, 43 år gammal, dog plötsligt, oväntat.
22 januari, 23 år gammal, friidrottare avlider
26 januari, världsmästare i stavhopp, 29 år gammal, plötsligt och oväntat.
29 januari, Panamas rekordmålskytt vid 41 års ålder, dog oväntat, hjärtattack. Och så vidare.
Jag säger inte alltid datumet nu. Det är nästan en daglig rytm:
Hjärtstillestånd vid 39 års ålder, plötsligt och oväntat.
Chockdiagnos, 28-årig landslagsspelare kämpar för sitt liv.
Inget hjärtslag på en timme, egyptisk kicker i livsfara.
Argentina proffs kollapsar i spelet, blodpropp.
Före detta landslagsspelare avled 44 år gammal i sviterna av en hjärtattack.
Arsenal-stjärnan kollapsar på planen, detta är också ett foto från damfotboll, där denna unika händelse också har kommit.
På samma dag, den 1 april, den andra rubriken vid 24 års ålder, en stroke som drabbades av en nationell spelare.
I Steiermark dör en fotbollsspelare i 24-årsåldern plötsligt och oväntat.
Match avbruten i Italien, Roma-stjärnan kollapsar på planen.
Vid 26 års ålder dör en fotbollsspelare av hjärtstillestånd efter att ha gjort mål.
43-årig före detta världsmästare i boxning avlider oväntat.
Argentinas förre anfallare förd till sjukhus med bröstsmärtor.
Nyligen i den tyska, jag tror regionala ligan, kollapsade en målvakt under matchen och dog senare på sjukhus.
29-åring hade en hjärtinfarkt, diagnostiserades av en kardiolog som ett resultat av mRNA-vaccinationen.
Och det kom några till de senaste dagarna, men sedan var jag klar.
Den 2 maj dör en ung cricketstjärna, bara 20 år gammal.
När folk äntligen får ihop trådarna och inser: Nej, det är inte en isolerad händelse som bara
händer inom fotbollen eller bara med idrottare.
Det här är bara de saker som dyker upp i mainstreammedia. Under ytan finns det tusentals, tiotusentals av dem.
Jag vill inte ens nämna antalet orapporterade fall.
Vi kan bara gissa oss till hemska saker, och vi kan inte bara gissa oss till dem idag, vi
har kunnat gissa oss till dem under en lång tid.
Vi hör det hela tiden: "Du kunde inte ha vetat bättre." Ja, ja, ja, ja!
Och seriösa läkare och seriösa journalister har vetat detta och alltid påpekat det.
Det jag kort visar dig bakom mig är ett brottsligt klagomål som vår modiga advokat Dr Wolfgang Schmidauer
lämnade in på uppdrag av oss EMU. Detta är från februari 2022.
Detta straffrättsliga klagomål riktas mot hälsominister Mückstein och hela vaccinationskommittén.
Jag skulle vilja bespara dig alla detaljer nu. Men ett fokus för detta brottsliga klagomål var ämnet
myokardit, trombos, farosignalerna, särskilt plötslig hjärtdöd.
Och detta backades upp med dokument från Paul Ehrlich-institutet. Med andra ord, inte bara vilken källa som
helst som ljuger, utan från ett statligt rådgivande organ.
Denna brottsanmälan togs förmodligen inte på så stort allvar, annars skulle något ha kommit ut.
Men bara ifall någon säger att du inte kunde ha vetat det.
Vi spenderade pengar, gjorde en APA OTS-annons och den här APA-annonsen var den
mest lästa rubriken i Österrike i åtta dagar.
Så uppenbarligen har många människor läst den, men uppenbarligen ingen journalist från mainstream-media,
särskilt inte från ORF. För de rapporterade aldrig om det.
Men vad ORF redan har gjort: Tio månader senare spred de fortfarande falska nyheter på ett flagrant sätt.
Vid den tiden gjordes ett program om biverkningarna av vaccination och försök gjordes för att bagatellisera det. Och presenterade
myokardit och trombos som ofarliga symtom som kan behandlas väl.
Det är en bagatellisering av fakta.
Och det, upprepar jag, är en fara för vårt samhälle genom falsk eller ensidig rapportering.
För genom att trivialisera dessa risker fortsatte människor att drivas in i nålen.
Och låt oss börja med Günther Mayr.
Günther Mayr är chef för vetenskapsredaktionen på ORF.
Jag fick höra från flera källor att han i princip sätter narrativet, religionen, som presentatörerna också säger.
Under de senaste fyra åren har personer som han fastställt att globalt erkända läkare, som Andreas Sönnichsen -
han har förtalat dem och fastställt en ny typ av medicin.
Det bör ifrågasättas i princip, men jag skulle vilja ge er ett exempel på varför den här
personen har spridit farliga falska nyheter.
Farliga falska nyheter!
Och jag skulle vilja ta AstraZeneca som exempel, som just nu är på allas läppar igen.
Ta en snabb tillbakablick med mig till 2021.
Tysklands hälsominister Spahn framträder inför media den 15 mars
- Pressen var så stor att jag tror att det var cirka 15 dödsfall vid den tiden
- och han sa: "Vi tar bort AstraZeneca från marknaden och injicerar det inte längre i vår
befolkning, det är inte längre ansvarsfullt.
Fem dagar senare, den 20 mars, dog också en sjuksköterska i Österrike, uppenbarligen till följd av AstraZenecas vaccination.
Och en dag senare, den 21 mars, går chefen, chefen för vetenskapsredaktionen, in i varje ORF-program
från tidig morgon till sen kväll och säger, och jag citerar: "AstraZeneca är mycket, mycket säkert.
Sannolikheten för att drabbas av en trombos med viruset är mycket högre än med vaccinationen."
Jag frågade mig själv, i vems intresse talar han? Tror han på vad han säger? Är det ansvarsfullt?
Är han i vetenskapens tjänst? Är han i läkemedelslobbyns tjänst?
Är han i regeringens tjänst, som fortfarande har några miljoner doser som behöver vaccineras? Jag vet inte, jag vet inte.
Det är inte mitt jobb att granska det.
Allt jag vet är att det är oansvarigt att göra sådana uttalanden med dessa fakta som redan fanns på bordet vid den tidpunkten.
Och idag, nu senast efter RKI-protokoll, vet vi att detta och många, många andra saker som den här mannen
har sagt, oavsett om det handlade om tester, masker eller nedstängningar - alla falska nyheter.
Han var helt rätt ute med allt som fanns.
Och i den privata sektorn skulle man kunna säga att det är en del av kulturen, åtminstone i Japan, att
be om ursäkt om man misslyckas eller förlorar jobbet.
<Tror ni att det ligger i Günther Mayrs och hans lärjungars intresse på ORF, om jag får säga så, att det ligger i
deras intresse att på allvar analysera RKI-protokollen?
Så mitt svar på det är tydligt: nej, eftersom det skulle avslöja era egna misslyckanden. Du skulle såga av din egen gren.
Och det är därför det är upp till oss att påbörja omvärderingen utifrån och utöva
påtryckningar från den civila nivån, så att säga.
Och jag skulle vilja tacka alla övriga medier som uppfyller sin journalistiska omsorgsplikt och
hjälper oss att driva frågan om ORF framåt, så att säga.
Advokaten Alexander Todor-Kostic författade ORF:s klagomål till KommAustria.
Redan från början av åtgärderna mot coronaviruset var han mycket kritisk, men också mycket stödjande, särskilt gentemot
de människor som drabbades av orättvisor under den här tiden.
Han stämplades också som coronaförnekare, svärdare och högerextremist.
Alexander Todor-Kostic: Jag känner mig upphöjd inför sådana kämpande ord.
Jag skulle när som helst ha mött medierepresentanterna och regeringsföreträdarna för diskussioner på
saklig nivå, men det skedde inte eftersom sådana diskussioner, som ni vet, förhindrades.
Det gick till och med så långt att vi 2020, när vi samlades via plattformen Lawyers for Fundamental Rights och sedan också kom i
kontakt med läkare, som Andreas Sönnichsen, Martin Haditsch och andra ytterst förtjänta personligheter, inte
längre hade möjlighet att förmedla vår åsikt via media.
Den var avstängd.
Det fanns en enad opinion, det fanns samma medier, med undantag för de allt starkare alternativa medierna,
som verkligen klev in och gjorde det som de ledande medierna, som man säger, skulle göra.
Och för mig var det faktiskt demokratins lågvattenmärke, eftersom en demokratisk rättsstat, som vi
alla vet, blomstrar av diskurs och åsiktsfrihet.
Och ytterligare ett lågvattenmärke var att vi var tvungna att sätta in en annons (!) i 2021 för att överhuvudtaget få ut våra
avhandlingar och vår kritik och skepsis mot de dåvarande åtgärderna, mot den
federala regeringens coronapolitik, till folket.
Vi satsade pengar på det - det fanns också sponsorer på den tiden som stödde det.
- och vi satte in en annons via den utomparlamentariska Corona Investigation Committee, som publicerades i flera medier.
Flera har vägrat. De vägrade också att trycka en annons i utbyte mot pengar.
Så det var väldigt nära ett totalitärt synsätt, måste jag säga.
Så var det, vi satte in den här annonsen och som en reflex konfronterades vi sedan av dessa standardiserade medier, nämligen
av mycket framstående journalister - jag kan nu nämna namnet Armin Wolf, som vi kommer att återkomma till, och Florian Klenk -
inte med inbjudan att ta upp dessa frågor, utan som coronaförnekare. Citat från Armin Wolf och
citat från Florian Klenk som sprider falska nyheter.
Vad hävdade vi i den här annonsen?
Vi har hävdat eller ifrågasatt om inte maskningskravet på det sätt som det har införts gör mer skada än nytta.
Vi ifrågasatte PCR-testerna och vi motsatte oss obligatorisk vaccinering, som förnekades massivt vid den tiden, och vi varnade
för de indirekta skadorna, som jag tror, enligt den senaste statistiken, för närvarande beräknas
uppgå till över 700 miljarder om man lägger ihop allt.
Det var vårt brott, det var vårt fall från nåden, att vi så att säga blev stämplade som corona-förnekare.
Vi försvarade oss sedan mot detta i en grupp av läkare och advokater och väckte talan om förbudsföreläggande
mot både Armin Wolf och Florian Klenk, vilket vi förlorade i båda fallen i högsta domstolen.
Det var den lägsta punkten för mig som jurist, som advokat, som försvarare av
grundläggande rättigheter i en republik, i en demokrati.
Så jag har insett att vi alla borde hålla tyst, att vi inte borde oroa oss, utan att vi kan lägga oss tryggt i händerna
på Republiken Österrike, staten, som med sin statsmakt talar om för oss vad vi ska tänka och göra varje dag.
Det var introduktionen, så att säga.
Det pikanta i det hela är att vi i dag återigen har att göra med Armin Wolf i RKI-akterna, som
förtjänstfullt lyftes fram av nättidningen Polar.
Än en gång är Armin Wolf hjärnan som nu så att säga kliver tillbaka framför ridån, som den person som förolämpade oss på den
tiden på grund av fakta som möjligen var exakt så som vi kritiserade dem, och som fortsätter att tala om motståndare till
åtgärder, om laterala tänkare, om människor som nu gläder sig åt att de kanske har nått framgång någonstans, utan
att ägna sig åt detta ämne med ens den minsta antydan till ett journalistiskt förhållningssätt.
Och det fick mig naturligtvis att tänka att vi inte kan lämna det därhän.
Nu skulle vara en riktigt bra tid att prova det igen.
För nu handlar det inte om någon bagatell eller någon sidodetalj, om en anklagelse mot ORF om att man någonstans har brutit mot
objektivitetskravet - utan nu handlar det om huruvida public service är i stånd att reda ut en sådan skandal, om man har sin
egen styrka, om man också har den självsanerande kraften att agera här. Eller om vi har att göra med en ORF som ändå
fortsätter att hålla sig till den politiska berättelsen, vilket den senaste rapporten den 25 mars i ZIB 2 visade.
Och ärligt talat, när man tittar på det, måste man anse att ingenting har förändrats.
Och jag tror att ORF agerar som det gör nu av goda skäl, eftersom det skulle vara skyldigt att rättfärdiga sig självt.
Man måste tänka sig att regeringen med ORF tvingade oss in i den här situationen på den tiden.
Den här Corona-historien handlade aldrig om hälsoskydd. Det handlade inte om det.
Det handlade om att etablera kontroll och begränsa befolkningen för att i slutändan tvinga dem så mycket som
möjligt till denna Covid-19-injektion. Så det var målet.
Kära tittare, det är värt att lyssna på Alexander Todor-Kostics ytterligare kommentarer om ORF-presentatören Armin
Wolfs tjänstefel i videoklippet från presskonferensen. Hans kritik mot ORF gäller även andra inblandade personer:
Hur är det med regioncheferna som samarbetar med alla de regionchefer som de tidigare har valt?
Hur är det med de andra redaktörerna som är ansvariga för den rapportering som vi hade, där denna enhälliga åsikt uppstod?
ORF är ett tillsynsorgan och det är inte ens i närheten av det. Det är en ställföreträdande agent, inte bara
för den federala regeringen, utan också för läkemedelsindustrin. Och det måste stoppas.
Vi har rätt, om vi redan måste betala ORF-avgifter genom obligatoriska avgifter, att vi
faktiskt får en objektiv rapportering även här.
Men ORF är så långt ifrån detta att vi inte kan förvänta oss att det kommer att ske inom de närmaste åren.
Jag är också representerad i en plattform där vi stöder befolkningen här mot ORF:s bidrag.
Och jag kan bara säga: så länge ORF inte reformeras fullständigt redaktionellt och strukturellt, kommer det
inte att kunna uppfylla sitt public service-uppdrag.
Och huvuden måste rulla. Något måste helt enkelt förändras i grunden. Det går inte längre att uppnå med kosmetika.
Författaren, forskaren och läkaren Dr Andreas Sönnichsen kritiserade åtgärderna redan från början, och
senare även vaccinationen och hur människor behandlades.
Dr Andreas Sönnichsen: Mina damer och herrar, det är verkligen häpnadsväckande vad som nu har kommit
fram i ljuset som ett resultat av RKI-protokollen.
Jag minns den 20 mars 2020, då nedstängningen bara var fyra dagar gammal i Österrike. I
Tyskland hade den beslutats, men ännu inte genomförts.
Under min ledning utfärdade vi på det tyska nätverket för evidensbaserad medicin det första
uttalandet. Det publicerades med rubriken: Var är bevisen?
Och det var just dessa frågor som faktiskt ställdes på själva RKI.
Och det tycker jag är ganska häpnadsväckande.
Jag måste säga emot lite, så att säga, eftersom RKI verkligen har - Lauterbach har helt rätt - RKI har gjort ett utmärkt
vetenskapligt arbete, åtminstone i de lägre avdelningarna.
De gjorde allt rätt, men fisken stinker från huvudet.
RKI:s ledning och det politiska etablissemanget, som så att säga är RKI:s beskyddare, ignorerade det eller gjorde precis
tvärtom mot vad de lägre avdelningarna inom RKI faktiskt sa.
Markus Haintz är advokat och har redan från början varit en högljudd kritiker av åtgärderna mot coronaviruset.
Han har också arbetat som journalist under en längre tid och driver framgångsrikt sin onlineportal Haintz.Media. Markus
Haintz: Först och främst måste jag hålla med Alexander.
RKI i sig gör i grunden ett bra jobb. Frågan är hur detta kommer att implementeras politiskt.
Så de flesta siffror, data och fakta på RKI är korrekta till att börja med.
Det är bara det politiska inflytandet som är problemet, eftersom RKI är en högsta federal myndighet.
Och sedan när ORF säger att RKI och det federala hälsoministeriet säger samma sak
- det federala hälsoministeriet, kan den federala hälsoministern utfärda instruktioner till RKI.
Det är därför som den federala regeringen talar eller har talat genom RKI. Det är mycket viktigt att notera.
Och det är ganska tydligt varför det inte finns något intresse av att reda ut detta: eftersom alla har gått med på det
- i medierna, i politiken, i rättsväsendet, i näringslivet.
Så många människor har deltagit i den här coronakrisen, som felaktigt har kallats coronapandemin, att det är
otroligt svårt att förvänta sig något klargörande här.
Man måste tänka på det: Hur ska man ta sig an det hela?
För det första, och det har jag ofta sagt tydligt, får vi inte överlåta klargörandet till de ansvariga.
Framför allt får vi inte överlåta dem till förövarna. Och många av dessa förövare sitter fortfarande kvar i sina ämbeten.
Och det är samma sak med rättsväsendet, de har alla spelat med och de kommer att spela med igen nästa gång om de
fria medierna och det civila samhället inte är tillräckligt högljudda och äntligen öppnar munnen.
För jag saknar det fortfarande. Det räcker inte för att många ska säga: Ja, jag kanske
också ser det så, men jag vågar inte öppna munnen.
Jag har märkt detta igen nyligen med mina advokatkollegor.
Det är många som säger så: Ja, jag tycker att det är fantastiskt vad vissa människor gör, vad jag gör. Vi står alla
bakom dig. Men det hjälper inte. Vi måste stå bredvid dig.
Det är verkligen ett stort problem att alldeles för få människor fortfarande säger ifrån.
Och det måste vi helt enkelt lära oss inför framtiden.
Och naturligtvis är det också viktigt att stödja de oberoende medierna, eftersom de i slutändan är språkröret.
Det är viktigt att gammelmedierna, de etablerade medierna och public service-bolagen återigen gör det klart för
de människor vi arbetar med: Det är meningen att ni ska rapportera, inte att ni ska omskola människor.
Det är inte ditt jobb att skapa politik.
Det är ditt jobb att informera människor och ge dem möjlighet att bilda sig en egen uppfattning.
Det är mediernas uppgift.
Inte för att vara någon slags politisk hjälpreda och driva igenom saker bara för att det är politiskt önskvärt.
Vi behöver transparens i en demokrati.
Om staten vill ta ifrån oss våra rättigheter, som representerar oss, så måste den motivera detta.
Sedan vill jag att skälen till detta ska vara öppna och då kan det inte göras i något litet rum, det kan inte göras med
redigerade protokoll, utan det måste göras i en offentlig debatt.
Och vi behöver medierna för detta, vi behöver de etablerade medierna för detta, men
vi behöver också de fria medierna för detta.
Kära tittare, som förväntat ignorerades denna WIR EMU-presskonferens helt av ORF och andra vanliga medier.
Det var åtminstone värt ett kort nyhetsinslag för det privata tv-bolaget Servus TV.
De nya medierna som AUF1, RTV och Info-DIREKT uppfyllde dock sitt informationsuppdrag.
De rapporterade om det omedelbart och på lämpligt sätt, vilket Kla.TV nu har gjort.
Du hittar tillgång till presskonferensen i full längd under detta program.
För att återgå till början i slutet - det tveeggade svärd som visades där finns fortfarande kvar i rummet.
Detta är: ENdera att sluta betala ORF:s licensavgift - detta kan leda till straffrättsliga problem för den som vägrar betala.
ELLER att fortsätta att betala avgiften - innebär att du gör dig själv ansvarig för åtal, eftersom ekonomiskt
deltagande i brottslig verksamhet är förbjudet enligt lag.
Hur hanterar du ORF?