Cannesin vuosittaiset ranskalaiset elokuvafestivaalit järjestettiin jälleen 14.-25. toukokuuta 2024.
Ranskalaisen ohjaajan ja näyttelijän Judith Godrèchen lyhytelokuva "Moi aussi" , joka käsittelee seksuaalista
hyväksikäyttöä, herätti paljon huomiota festivaalin alussa.
Lyhytelokuva "Moi aussi" perustuu Hollywoodissa muutama vuosi sitten käynnistyneeseen julkiseen #MeToo-keskusteluun.
Sen jälkeen, kun lukuisia hyväksikäyttötapauksia tuli julki Yhdysvaltojen elokuva-alalla, esimerkiksi ohjaaja
Harvey Weinsteinin toimesta, hashtag "Me Too" rohkaisi asianomaisia julkistamaan kauheat kokemuksensa.
Moi aussi -elokuvan ranskalainen ohjaaja Judith Godrèche joutui myös suoraan seksuaalisen väkivallan uhriksi 14-vuotiaana
tuolloin 39-vuotiaan elokuvaohjaaja Benoît Jacquot'n toimesta.
Kun hän oli kertonut asiasta julkisuuteen, hän sai lukuisia todistuksia muilta seksuaalisen hyväksikäytön uhreilta.
Yhdessä monien muiden julkkisten ja uhrien kanssa hän tuomitsee nyt seksualisoidun väkivallan seurausten puuttumisen.
"Uhrien rohkeudesta huolimatta rankaisemattomuus lisääntyy", sanotaan Le Monde -sanomalehdessä julkaistussa vetoomuksessa.
"Kuka meitä oikeasti kuulee?" kysyvät vetoomuksen allekirjoittajat, joihin kuuluvat muun muassa näyttelijät
Isabelle Adjani, Juliette Binoche ja ohjaaja Judith Godrèche.
He vaativat lakiuudistusta, jossa raiskauksen käsite määritellään paremmin, parannetaan uhrien
suojelua ja perustetaan poliisin erikoisyksiköitä.
Se on hyvä asia, voisi ajatella.
Mutta kuvastaako tämä todella koko raakaa todellisuutta?
Vai onko se vain pieni huippu käsittämättömän suuresta hyväksikäytön ja vielä pahempien rikosten jäävuoresta?
Kla.TV on jo useissa dokumenttielokuvissa antanut lukuisille eloonjääneille ja silminnäkijöille tilaisuuden puhua
maailmanlaajuisen pedokriminaalisen verkoston olemassaolosta.
Verkosto, joka ei vain pahoinpitele naisia ja teini-ikäisiä, vaan jopa pieniä lapsia ja vauvoja.
Eloonjääneet kertovat sadistisesta kidutuksesta ja jopa uhrien murhasta osana saatanallisia rituaaleja.
Miksi tästä ei käydä järkevää julkista keskustelua?
Miksi tiedotusvälineet eivät ole raportoineet vakavasti näistä käsittämättömän julmista saatanallisista rikoksista vuosien ajan,
vaan päinvastoin pilkkaavat eloonjääneitä ja silminnäkijöitä ja kuvaavat heidät täysin
epäluotettaviksi tai salaliittoteoreetikoiksi?
Kla.TV paljasti, että tiedotusvälineet käyttävät petollista strategiaa peitelläkseen näitä rikoksia
maailmanlaajuisesti ja ovat jopa osallisina niissä.
Myös oikeuslaitoksen jäsenet ovat osallisina näissä rikoksissa ja peittelevät rikoksentekijöitä.
Onko tämän Ranskassa juuri puhjenneen seksuaalista hyväksikäyttöä koskevan keskustelun - joka on epäilemättä
hyvin tärkeä - tarkoituksena vain tuudittaa kansalaiset turvallisuuden tunteeseen?
Halutaanko ihmisten uskovan: "Jotain tehdään, voimme olla varmoja"?
Myös Yhdysvalloissa on toistuvasti kerrottu, että pedokriminalistien suota on
tyhjennetty ja että lapsia pelastetaan.
Tämä harhaanjohtava viesti välitettiin myös esimerkiksi elokuvassa "Sound of Freedom".
Jos verrataan Ranskassa parhaillaan käytävää Moi-Aussi-keskustelua ja Yhdysvalloissa aiemmin käytyä
Me-Too-keskustelua siihen, miten halveksivasti ja hämmentävästi tiedotusvälineet raportoivat
saatanallis-rituaalisesta väkivallasta, herää epäilys, että kyseessä on valtava harhautuskeino.
Häiriötekijä on pahimmanlaatuiset rikokset, joita tehdään käsittämättömässä mittakaavassa.
Toisaalta hyväksikäytetyt naiset saavat täällä paljon julkista huomiota raportti-korvaushypyn vuoksi.
- Toisaalta järjestelmämediat eivät raportoi juuri mitään näistä pahoinpidellyistä, hyväksikäytetyistä ja
murhatuista lapsista ja vauvoista, joten ne tuskin saavat julkista huomiota tai kuulemista.
Elokuva "Les Survivantes", jossa kahdeksan tällaisista pedokriminaalisista verkostoista selviytynyttä kertoo
mielipiteensä, osoittaa, että on olemassa toinenkin tie.
Heidän autenttiset kertomuksensa valaisevat tämän sanoinkuvaamattoman järjestelmän sisäistä toimintaa,
johon he joutuivat lapsina väistämättä loukkuun.
Se paljastaa myös mekanismit, joiden ansiosta tämä järjestelmä on voinut jatkua ilman, että siitä on koskaan nostettu syytteitä.
Elokuvassa puhuva, saatanallisesta rituaaliväkivallasta selvinnyt Chantal Frei pyytää ranskankielisiä katsojia
katsomaan tämän valaisevan elokuvan ja myös edistämään sitä.
Voit tehdä sen ohjelman alla olevassa infolaatikossa olevan esitteen avulla.
Elokuva tulee myös muiden kansallisuuksien saataville.
Se tulee elokuvateattereihin Belgiassa 7. kesäkuuta 2024 alkaen, ja sitä käännetään parhaillaan englanniksi.
Seuraavasta linkistä te, hyvät katsojat, näette, missä elokuvateattereissa elokuvaa esitetään parhaillaan.
Löydät elokuvan trailerin lähteistä.
Tällä tavoin valtavirran tiedotusvälineet julkistavat, peittelevät tai salaavat nyt sitä, mitä ne ovat halveksineet!