Kā mēdz teikt: "Visi ceļi ved uz Romu", var teikt arī tā:
"Visas pēdas ved uz ASV-amerikāņu privāto ideju laboratoriju Council on Foreign Relations,
saīsinājumā CFR, ciktāl tas attiecas uz NATO atbalstītājiem."
Fakts, ka CFR ir bezprecedenta varas koncentrācija un tās globālais tīkls, ļauj izdarīt tikai vienu secinājumu:
NATO ir jāuzskata par vienu no instrumentiem, lai īstenotu CFR globālos mērķus līdz
pat centralizētas pasaules valdības izveidei.
Domājamā "miera nodrošināšana" kalpo vienīgi tam, lai leģitimizētu to pastāvēšanu un darbību - CFR labā.
Pirmkārt, NATO veicina kara kurināšanu - gan ar propagandu, gan draudiem, piemēram, NATO
paplašināšanos uz austrumiem, gan reālu bruņošanos utt.
Eiropā kara iespējamība ir aktuālāka nekā jebkad kopš Otrā pasaules kara.
Otrkārt, NATO kopā ar visu kara kurināšanu - līdz pat kara histērijai - kalpo kā apsveicams novirzīšanas
manevrs, lai veicinātu CFR stratēģu patiesos mērķus:
proti, izveidot centralizētas pasaules valdības stūrakmeņus.
1949. gada 4. aprīlī - pirms 75 gadiem - NATO tika dibināta kā aizsardzības alianse pret toreizējo Padomju Savienību.
NATO nozīmē "Ziemeļatlantijas līguma organizācija", kas pazīstama arī kā "Ziemeļatlantijas alianse" vai "Ziemeļatlantijas pakts".
NATO šobrīd veido 32 Eiropas un Ziemeļamerikas dalībvalstis.
Nozīmīgākais alianses princips ir tā sauktā savstarpējās palīdzības klauzula, kas ietverta NATO līguma 5. pantā:
"Puses vienojas, ka bruņots uzbrukums vienai vai vairākām no tām Eiropā vai
Ziemeļamerikā tiks uzskatīts par uzbrukumu tām visām."
Tāpēc NATO 5. pants nosaka, ka gadījumā, ja tiek uzbrukts vienam NATO loceklim, de facto tiek uzbrukts visam NATO.
NATO Padome izsludina alianses stāvokli, kas līdz šim ir izsludināts tikai vienu reizi - pēc
teroristu uzbrukumiem ASV 2001. gada 11. septembrī.
Sabiedrība - kā var izlasīt Vācijas valdības tīmekļa vietnē - slavē NATO kā "veiksmīgāko drošības aliansi pasaulē".
Tā ir garantējusi Eiropas drošību 75 gadu garumā.
Augšus divus gadus pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 67% Vācijas iedzīvotāju pašlaik saskata ļoti spēcīgus vai spēcīgus
draudus mieram un drošībai Eiropā, liecina ARD DeutschlandTrend 2024. gada 4. aprīlī veiktās telefonaptaujas dati.
82% iedzīvotāju uzskata, ka NATO ir svarīga miera nodrošināšanai Eiropā.
Jautājums par to, cik lielā mērā NATO nodrošina mieru Eiropā, dalās viedokļos un
nodarbina iedzīvotājus vairāk nekā jebkad agrāk.
Šīs dokumentālās filmas mērķis ir izpētīt šo jautājumu un ieskatīties NATO aizkulisēs.
1. vai NATO ir nodrošinājusi mieru pagātnē? - Nozīmīgākās NATO operācijas
Operācija "Sabiedroto spēki" bijušajā Dienvidslāvijas Federatīvajā Republikā no 1999. gada 24. marta līdz 10. jūnijam
Operācija "Allied Force" bija NATO militārās operācijas pret Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku kods.
Aptuveni 200 iznīcinātāji, kas tika izvietoti, nometa 28 018 sprāgstvielu, tostarp kasešu
bumbas, un 10-15 tonnas ar urānu pārklātas munīcijas.
Nebija ne ANO mandāta, ne alianses lietas.
NATO pamatoja gaisa triecienus ar it kā notikušo "humanitāro katastrofu".
Tomēr saskaņā ar vairākiem ziņojumiem, tostarp EDSO , pirms kara sākuma nebija humānās katastrofas vai etnisko tīrīšanu.
Tomēr pēc kara sākuma tika nogalināti 10 000 karavīru un policistu, bet pēc Human
Rights Watch datiem - 489-528 civiliedzīvotāju;
Pēc Dienvidslāvijas aplēsēm tika nogalināti 1200-2500 civiliedzīvotāju;
postošas ilgtermiņa sekas, piemēram, spontānie aborti un nopietnas slimības, ko izraisa urāna munīcija.
Saskaņā ar aplēsēm no ilgtermiņa sekām miruši 125 000 cilvēku.
Mirstības līmenis Dienvidslāvijā un Serbijā salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu pieauga par 2,5 %.
Tika iznīcināta arī infrastruktūra: 110 slimnīcas, 480 skolas, 19 dzelzceļa stacijas, 60 tilti un rūpniecības uzņēmumi.
Operācija "Neatlaidīga brīvība" (OEF) Afganistānā, Filipīnās, Gruzijā, Kirgizstānā, Āfrikas ragā, Somālijā un
Sahārā no 2001. gada 7. oktobra līdz 2014. gada 28. decembrim .
Reaģējot uz 2001. gada 11. septembra uzbrukumiem, ASV valdība izsludināja tā saukto karu pret starptautisko terorismu.
NATO Padome nolēma klasificēt uzbrukumus kā uzbrukumu ASV saskaņā ar Ziemeļatlantijas
līguma 5. pantu - savstarpējās palīdzības klauzulu.
NATO Afganistānā ir atstājusi tikai mieru un drošību.
Īsā laikā Taliban bija pārņēmis kontroli pār lielu daļu visas valsts.
Saskaņā ar Welthungerhilfe sniegto informāciju humānā situācija ir "katastrofāla".
Daudzi novērotāji starptautisko misiju Afganistānā uzskata par neveiksmīgu.
NATO un tās sabiedrotie ir atstājuši aiz sevis aptuveni 240 000 upuru.
Līdz 2012. gadam tikai civiliedzīvotāju vidū gāja bojā 43 000 cilvēku.
Bojā gāja vairāk nekā 3500 NATO karavīru, no kuriem 59 bija Vācijas Bundesvēra karavīri.
Starptautiskā militārā operācija Lībijā no 2011. gada 19. marta līdz 31. oktobrim
2011. gada 17. martā ANO Rezolūcija 1973 pilnvaroja ANO dalībvalstis izveidot "lidojumu aizlieguma zonu
virs Lībijas", lai it kā aizsargātu civiliedzīvotājus un atbalstītu nemierniekus pret valdības karaspēku.
2011. gada 31. martā NATO pārņēma vadību pār visu militāro operāciju, lai nodrošinātu ANO Rezolūcijas 1973 izpildi.
NATO ar 260 iznīcinātājiem kopumā veica 7587 gaisa triecienus.
Tā rezultātā gāja bojā 50 000 civiliedzīvotāju un tika ievainoti 50 000 civiliedzīvotāju.
Lielākā daļa ekonomiskās infrastruktūras tika iznīcināta, un tika bombardēti liela ūdens tīkla objekti.
NATO izvietošana Lībijā nav nodrošinājusi mieru.
Visiem šiem kariem ir viena kopīga iezīme: kara nodarītais ļaunums bija lielāks nekā šķietamā netaisnība,
kuru bija paredzēts novērst, lai nodrošinātu mieru valstī.
Tas pārkāpj starptautisko kara tiesību principu.
Un šiem kariem ir vēl viena kopīga iezīme - tie tika balstīti uz meliem.
Šveices vēsturnieks Dr. Daniele Gansers savā grāmatā "Nelegālie kari: kā NATO valstis sabotē ANO" ir parādījis,
kā pagātnē un mūsdienās ir notikuši nelegāli kari - bez alianses un bez skaidra ANO mandāta.
Ja NATO operācijas nenodrošināja mieru pagātnē, vai tām vajadzētu to darīt tagad?
2. ja NATO operācijas vispār nenodrošināja mieru, vai tā bija tīra neveiksme vai viltīgs aprēķins?
Kas stāvēja aiz NATO dibināšanas?
"Visas pēdas ved uz ASV-amerikāņu privāto ideju laboratoriju Council on Foreign Relations
- saīsinājumā CFR, kas ir NATO atbalstītājs."
ASV jurists Viljams Badijs (William Bundy) uzskata, ka CFR studiju grupas palīdzēja izveidot
domāšanas sistēmu, kas noveda pie Maršala plāna un NATO.
Badijs bija analītiķis CIP ārējās izlūkošanas dienestā.
Kad 1939. gada septembrī Eiropā sākās Otrais pasaules karš, ASV Valsts departaments
ierosināja neatkarīgu analīžu un pētījumu programmu.
Tas tika piešķirts CFR pētījuma grupām.
Projekts, kas kļuva pazīstams kā "Kara un miera studijas", bija iecerēts, lai vadītu Amerikas ārpolitiku turpmākajos
kara gados un jaunajā pasaulē, kas radīsies pēc kara.
Alens Velšs Dullss un Hansons V. Baldvins vadīja bruņojuma grupu "War and Peace Studies", kurā
tika izstrādātas NATO pamatidejas un projekti.
Allens Velšs Dullss bija CFR valdes loceklis no 1927. līdz 1969. gadam un prezidents no 1946. līdz 1950.
gadam; no 1953. līdz 1961. gadam viņš bija CIP vadītājs.
Būdams CIP direktors, Dalzs cita starpā atļāva slepeni nogalināt Fidelu Kastro , Patrisu Lumumbu un Rafaelu Truhiljo .
Lumumbu nogalināja nošaujot.
Viņam jau iepriekš bija nozīmīga loma Kongo izkļūšanā no beļģu koloniālā režīma miermīlīgā ceļā.
Daless bija atbildīgs par valdību gāšanu Irānā un Gvatemalā.
Viņa vadībā CIP vienlaicīgi slepeni atbalstīja divas konkurējošas konfliktējošas puses Dienvidamerikā un Centrālamerikā.
Dalless pat sagādāja Kubas revolucionāriem ieročus.
Viss saskaņā ar principu "skaldi un valdi".
Šis princips apraksta militāru, politisku vai retorisku stratēģiju, kuras mērķis ir sadalīt pretinieku nometni.
Vai tāpēc nav pārsteidzoši, ka NATO nemaz nenodrošina mieru, jo tās pamatideja tika izstrādāta ar tāda Allena
Dallesa (Allen Dulles) palīdzību, uz kura rokām ir asinis?
3. NATO mērķi = CFR mērķi
Lai izprastu NATO pamatmērķus vai mērķi, ir jāsaprot KFR mērķi.
CFR gadu desmitiem ieņēma gandrīz visus svarīgākos amatus ASV valdībā un nodrošināja vairākus simtus
augstāko ierēdņu un padomnieku katrai administrācijai - gan demokrātu, gan republikāņu.
Privātās Ārlietu padomes locekļu vidū ir:
Vairāki ASV abu partiju prezidenti un viceprezidenti;
gandrīz visi ASV ārlietu, aizsardzības un finanšu ministri;
vairums ASV un NATO armijas štābu priekšnieku un komandieru;
daži no ietekmīgākajiem Kongresa locekļiem (īpaši ārpolitikas un drošības politikas veidotāji);
Gandrīz visi nacionālās drošības padomnieki, CIP direktori, ANO vēstnieki, FED priekšsēdētāji, Pasaules Bankas
prezidenti un Nacionālās ekonomikas padomes direktori.
Divreiz nedēļā iznākošais drukātais žurnāls "The New American" 2021. gada jūlija numurā to rezumēja šādi.
Tas bija īpašs izdevums par godu CFR 100. gadadienai ar virsrakstu "CFR: joprojām vara aiz troņa".
"CFR vēsture ir gadsimtu ilga kara pret valstu suverenitāti hronika un neatlaidīgi centieni izveidot
visvareno pasaules valdību, ko CFR globālisti bieži dēvē par "jauno pasaules kārtību". (...)
CFR patiešām ir nepieredzēta ietekme politiskajās, finanšu, ekonomikas, plašsaziņas līdzekļu un akadēmiskajās aprindās.
(...) Viņš ir publiskā seja, centrālā nervu sistēma tam, ko kritiķi dēvē par "dziļo valsti" - neievēlētajai "pastāvīgajai
valdībai", kas ir pārņēmusi kontroli pār mūsu valsti."
Notikumu noslēdz vārdi, citēju: "Dziļās valsts" elles vara pār mūsu valsti - un visu pasauli - netiks pārrauta, ja vien vairāk
amerikāņu (un cilvēku visā pasaulē) nepamodīsies, neatklās CFR pieaugošo kontroli un nepadosies tās
velnišķīgajai Jaunās pasaules kārtības programmai.".
1950. gada 17. februārī Volstrītas baņķieris Džeimss P. Varburgs (James P. Warburg), Franklina D. Rūzvelta
padomnieks, ASV Senāta komitejai sacīja: "Es jums neteikšu, ko darīt. Rūzvelts liecināja ASV Senāta komitejā:
"Neatkarīgi no tā, vai mums tas patīk vai nē, mums būs pasaules valdība (...) ar piekrišanu vai ar iekarošanu."
Arī viņš bija CFR biedrs, tāpat kā viņa tēvs Pols Varburgs, kurš ir pazīstams kā Federālo rezervju sistēmas "tēvs".
Kādā mērā NATO ir būtiska loma centralizētas pasaules valdības programmas īstenošanā, ir redzams turpmākajās nodaļās.
4. Kā ir iespējams pārdot NATO operācijas kā "miera nodrošināšanu"? - CFR "propagandas matrica"
Sekmīga ģeopolitisko stratēģiju īstenošana, īpaši militāro līdzekļu attaisnošana, lai šķietami nodrošinātu mieru,
nebūtu iedomājama bez efektīvas sabiedriskās domas ietekmēšanas.
2017. gada septembrī publicētajā Swiss Policy Research (SPR) 22 lappušu biezajā pētījumā "CFR propagandas matrica":
"Kā CFR kontrolē ģeostratēģiskās informācijas plūsmu.
Pētījumā skaidrots, "kā CFR izveidoja lielā mērā patstāvīgu transatlantisko informācijas ciklu, kurā gandrīz
visus būtiskos avotus un atsauces punktus kontrolē Padomes un tās partnerorganizāciju locekļi".
Ziņu aģentūras
Ziņu aģentūrām ir īpaša loma informācijas matricā.
Patiesībā gandrīz visu CFR plašsaziņas līdzekļos izmantoto tekstu un attēlus par starptautiskiem
notikumiem sniedz tikai trīs pasaules ziņu aģentūras:
amerikāņu Associated Press (AP), britu-kanādiešu Thomson-Reuters un franču Agence France-Presse (AFP).
Nevalstiskās organizācijas (NVO) un sabiedrisko attiecību aģentūras
Pat bez nevalstiskajām organizācijām būtu gandrīz neiedomājami pārdot militārās operācijas plašai sabiedrībai.
Tās maldina cilvēkus, liekot noticēt, ka tās ir neatkarīgākas un uzticamākas.
Patiesībā Amnesty International (AI), Human Rights Watch (HRW) un daudzu citu šķietami humānās palīdzības
organizāciju vadītāji jau gadu desmitiem ir iesaistīti KFR.
Daudzas citas finansē un vada CFR miljardieri, piemēram, Džordžs Soross.
Swiss Policy Research (SPR) raksta, ka šādas NVO vienmēr tiek iesaistītas, kad militāra intervence ir jālegitimizē humānā ziņā.
5. NATO operācijas var pārdot kā "miera nodrošināšanu", jo ne tikai "propagandas matrica", bet arī pati NATO ir CFR rokās.
Swiss Policy Research raksta: "CFR gadu desmitiem ir uzturējusi savu virsnieku apmācības programmu, un tagad tiek lēsts, ka
aptuveni 75 % no visiem ASV augstākajiem militārajiem virsniekiem ir apmācīti CFR, tostarp gandrīz visi štābu priekšnieki, NATO
virspavēlnieki un reģionālie komandieri kopš Otrā pasaules kara.
Šādā veidā Padome ir izveidojusi ideoloģiski apmācītus, imperiālus bruņotos spēkus, kas citādi ir
pazīstami gandrīz tikai no totalitāriem režīmiem."
Arī NATO ģenerālsekretāru un augstāko sabiedroto spēku komandieru Eiropā - saīsinājumā
SACEUR - pēdas norāda uz Bilderberga grupu un CFR.
Ģenerālsekretārs pārstāv organizāciju publiski kā NATO augstākais pārstāvis.
Viņš vienmēr ir no Eiropas.
SACEUR vienmēr ir ASV ģenerālis vai admirālis, un viņam ir augstākā militārā operatīvā vadība.
Ievērojams skaits ģenerālsekretāru un SACEUR bija Bilderberga konferenču dalībnieki.
Vārdu saraksts ir pieejams titros.
6. NATO kā instruments - nevis miera nodrošināšanai, bet gan globālo CFR mērķu sasniegšanai,
tostarp centralizētas pasaules valdības izveidei.
Fakts, ka CFR ir bezprecedenta varas koncentrācija un tās globālais tīkls, ļauj izdarīt tikai vienu secinājumu:
NATO ir jāuzskata par vienu no instrumentiem, lai īstenotu CFR globālos mērķus līdz
pat centralizētas pasaules valdības izveidei.
Domājamā "miera nodrošināšana" kalpo vienīgi tam, lai leģitimizētu to pastāvēšanu un darbību - CFR labā.
Viens no CFR stratēģu ģeopolitiskajiem mērķiem noteikti ir nodrošināt, ja ne paplašināt, tad vismaz
nostiprināt ASV armijas un NATO militāro pārākumu pasaulē.
Saskaņā ar 2023. gada jūnija atjaunināto informāciju ASV bruņotajiem spēkiem ir aptuveni 750
militārās bāzes vairāk nekā 80 valstīs ārpus ASV.
"Spriedzes stratēģija" kā pasaules valdības arhitektu ģeopolitiskais instruments, lai vēl vairāk
paplašinātu savu politisko un militāro varu pasaulē.
Bet ikviens ģeostratēģists, kurš vēlas vēl vairāk paplašināt savu politisko un militāro varu pasaulē, primāri nepaļaujas uz
konvencionāliem - tā sauktajiem - "karstajiem" kariem, bet gan uz iedzīvotāju uzturēšanu "bailēs un terora apstākļos".
To dēvē arī par "spriedzes stratēģiju".
Šādu definīciju var atrast Krimpedia :
"Spriedzes stratēģija kā politisks termins attiecas uz pasākumiem, ko veicina vai veic valsts iestādes, lai radītu
bailes vai nedrošību savos iedzīvotājos vai valstī. (...)
Turklāt spriedzes stratēģija var kalpot, lai attaisnotu represīvas valsts darbības un iejaukšanos,
stiprinot iedzīvotāju vēlmi pēc valsts iejaukšanās."
Pēc vēsturnieka Daniela Gansera (Daniele Ganser) domām, "terors (...) ir piemērotāks par jebkuru citu
militāro stratēģiju, lai manipulētu ar iedzīvotājiem."
Pēc Gansera domām, baiļu radīšanas un manipulēšanas metodes ir paredzētas, lai (vietējos) iedzīvotājus
padarītu uzņēmīgus vai naidīgus pret "noteiktiem politiskiem vai ekonomiskiem pasākumiem".
Tomēr metodes, ko izmanto, lai iedvestu sabiedrībā bailes un teroru, attiecas ne tikai uz teroru, kurā izmanto
bruņotu spēku, bet arī uz jebkāda veida kara retoriku.
Piemēram, tā sauktais "aukstais karš" starp ASV un Padomju Savienību no 1945. līdz 1991. gadam
izraisīja īstu bruņošanās sacensību, tostarp kodolkaru.
Lai gan tieša atklāta kara ar ieroču pielietošanu izdevās izvairīties, savstarpējie kodolkara draudi ar
terminu "atvairīšana" pirmo reizi radīja cilvēces pašiznīcināšanās ("overkill") iespēju.
Konflikts vairākkārt ieguva ārkārtīgi draudīgu raksturu, tāpēc gaisā vienmēr virmoja "karstā" kara starp lielvarām iespējamība.
Šādā veidā iedzīvotāji visu laiku tika turēti "spriedzē" un "nedrošībā".
Tas nāca par labu valdībām un aizsardzības nozarei, lai atņemtu cilvēkiem viņu
pilsoniskās tiesības un brīvības vai citādi gūtu peļņu.
To pašu var atpazīt arī pašreizējā retorikā, kas saistīta ar Ukrainas un Krievijas konfliktu..
Pēc Padomju Savienības sabrukuma 1991. gadā pienāca NATO kārta.
Pareizi saprasts! Ar tā saukto NATO paplašināšanos uz austrumiem, sākot ar 1999. gadu, ģeopolitiskajiem
stratēģiem izdevās saglabāt konflikta ar Krieviju potenciālu un uzturēt savus iedzīvotājus spriedzē.
Konfrontācijas un spriedzes politikas ar Krieviju absolūts kulminācijas punkts būtu Ukrainas iestāšanās NATO.
Ja Ukraina iestātos NATO, tiktu iedarbināta savstarpējās palīdzības klauzula, un
visas NATO valstis nonāktu karā ar Krieviju.
Var pieņemt, ka tā rezultātā karš izplatītos visā Eiropā, ja ne visā pasaulē.
Intervijā radio Deutschlandfunk 2024. gada martā NATO ģenerālsekretārs Jenss Stoltenbergs uzsvēra, ka viņš
nevar precīzi pateikt, kad Ukraina tiks uzņemta aliansē:
"Taču mēs cītīgi strādājam, lai tas notiktu pēc iespējas ātrāk."
CFR stratēģiem noteikti var uzticēt šādu stratēģiju, kas paredz karadarbību uz Eiropas iedzīvotāju pleciem.
CFR stratēģis Allens Dullss, būdams CIP direktors no 1953. līdz 1961. gadam, beidzot rādīja piemēru,
vienlaicīgi piegādājot ieročus konfliktā iesaistītajām pusēm.
2024. gada 22. aprīļa raksts žurnālā "Foreign Affairs", kas katru ceturksni tiek izdots Ārlietu padomes (CFR)
uzdevumā, liecina, ka tā nav tikai pārspīlēta teorija.
Raksta virsraksts runā pats par sevi: "Eiropai - bet ne NATO - vajadzētu sūtīt karaspēku uz Ukrainu."
Vācu pētnieciskais žurnālists Tomass Rēpers (Thomas Röper) rakstu komentē, citēju: "Ikviens (...), kurš lasa uzmanīgi,
sapratīs, ka Putina apgalvojums, ka ASV Ukrainā cīnās līdz pēdējam ukrainim, diemžēl ir absolūta taisnība.
Vēl vairāk, no raksta izriet, ka autori arī vēlētos cīnīties līdz pēdējam eiropietim..."
Atbilstoši mācību grāmatas stratēģijai, kas parādīta izglītojošajā filmā "Kā notiek mūsdienu kari?":
"Agresors" panāk, ka viņa izvēlētās valstis ar saviem ieročiem un armijām dodas cīņā pret viņa lielāko sāncensi.
Tikai tad, kad visas valstis ir izšāvušas savu pēdējo munīciju, zaudējušas savus labākos cilvēkus un ir sagrautas, iejaucas īstais
cilvēces ienaidnieks, patiesais agresors un kara kurinātājs, lai visus kopā sakautu (...) (vai) tiktu slavināts kā glābējs."
Atcerieties slaveno britu lorda Hastingsa Ismaja paziņojumu, ko viņš izteica savā amatā kā pirmais NATO ģenerālsekretārs:
NATO tika dibināta, lai "neļautu Padomju Savienībai ienākt, amerikāņiem ienākt un vāciešiem nīkuļot",
vācu valodā: "Lai neļautu Padomju Savienībai ienākt, amerikāņiem ienākt un vāciešiem nīkuļot".
Vai šo apgalvojumu patiešām var saprast tikai NATO dibināšanas kontekstā, kā to dara
bulvārprese, vai arī tas joprojām ir aktuāls arī šodien?
7. Secinājums: NATO nevar uzskatīt par "miera nodrošināšanas" garantu - noteikti ne Eiropā -, bet gan par garantu
jaunas pasaules kārtības veidotājiem, un tas ir divos aspektos.
Pirmkārt, NATO kā kara kurinātājs
Pirmkārt, NATO veicina kara kurināšanu - gan ar propagandu, gan draudiem, piemēram, NATO
paplašināšanos uz austrumiem, gan reālu bruņošanos utt.
Eiropā kara iespējamība ir aktuālāka nekā jebkad kopš Otrā pasaules kara.
2024. gada 31. maijā kara kurināšanas retorika sasniedza kulmināciju.
NATO ārlietu ministri tikās Prāgā.
Darba kārtībā bija gatavošanās samitam Vašingtonā 2024. gada jūlijā un NATO atbalsts Ukrainai.
Bulvārpreses mediju virsraksts bija šāds:
"ASV un Vācija atļauj izmantot savus ieročus pret pozīcijām Krievijā, bet tikai Harkovas apkaimē.
Ukrainas valdība jau 3. jūnijā aicināja paplašināt Rietumu ieroču "izmantošanas jomu", iekļaujot Krievijas teritoriju.
Tas būtu tikai laika jautājums.
Tiesības uz aizstāvību izriet no starptautiskajām tiesībām, norāda NATO."
Alianses ģenerālsekretārs Jenss Stoltenbergs ir aicinājis sabiedrotos turpināt piegādāt Ukrainai ieročus un munīciju.
Rusija nekavējoties reaģēja:
Krievija uzskata, ka NATO rīcība ir nopietna eskalācija, un draud ar vērienīgu atbildes reakciju.
Otrkārt, NATO kā diversijas manevrs.
Otrkārt, NATO kopā ar visu kara kurināšanu - līdz pat kara histērijai - kalpo kā apsveicams novirzīšanas
manevrs, lai veicinātu CFR stratēģu patiesos mērķus:
proti, izveidot centralizētas pasaules valdības stūrakmeņus.
Militārais pārākums ir tikai viens no vairākiem faktoriem.
Viens no svarīgākajiem stūrakmeņiem jaunās pasaules kārtības izveidē ir kontrole un vara pār veselību un finansēm.
Pašlaik visā pasaulē, tostarp Krievijā un Ķīnā, notiek gatavošanās digitālo centrālo banku valūtu ieviešanai.
Vācijas finanšu eksperts Ernsts Volfs uzskata, ka katram iedzīvotājam un uzņēmumam
vajadzētu būt tikai vienam kontam centrālajā bankā.
Tas ļautu valstij centralizēti noteikt naudas piedāvājumu, pārvaldīt un kontrolēt naudas
plūsmu un noteikt procentu likmes pēc vajadzības.
Tie ir tikai divi piemēri tam, kā vara un kontrole tiks centralizēta visā pasaulē un nodota "pasaules valdībai".
Pirmkārt, NATO kalpo, lai nodrošinātu militāro pārākumu un, otrkārt, lai novērstu uzmanību no
visdažādākajiem centieniem dominēt pasaulē, kas ir pilnā sparā.
Kla.TV ir atklājis šos centienus daudzos raidījumos.
Dažas no tām varat atrast zilajā informācijas lodziņā.
Dārgie skatītāji, iespējams, jūs tagad jūtaties pārņemti ar visiem šiem faktiem un neredzat izeju.
Kla.TV bieži saņem atsauksmes no auditorijas, ka mēs tikai norādām uz problēmām, bet nepiedāvājam risinājumus.
Tomēr šajā brīdī mēs nevaram atvainoties par to, ka mūsu risinājumi nav saistīti ar redzamo jomu.
Saskaroties ar visiem šiem milzīgajiem draudiem, mēs gadu desmitiem esam smēlušies spēku un cerību no
augstākas dimensijas, par ko vairākkārt liecina Ivo Saeks.
Visiem, kas nevēlas zaudēt cerības, vēlamies vērst jūsu uzmanību uz mūsu plašo gaismas piepildīto konferenču
klāstu www.ivo-sasek.ch/veranstaltungen un www.sasek.tv.
Visbeidzot, noskatieties trīs īsus fragmentus no Kla.TV dibinātāja Ivo Saseka uzrunas
Starptautiskajā draugu sanāksmē 2024. gada 4. maijā.
Saseks runā par ieroci, kas novērš uzmanību no tā, kas patiesībā ir slēpts pasaules karš, un par glābjošu izeju no tā.
Mīļie, mums steidzami ir jāiemācās saprast, ka laiki ir mainījušies.
Kariem, kas pašlaik tiek risināti pēc analoģijas, t.i., fiziskajiem kariem ar tankiem, helikopteriem,
raķetēm un tamlīdzīgi, šodien ir pavisam cita funkcija.
Vai jūs zināt, kuras?
Šie konvencionālie kari, kas šobrīd tiek risināti, kalpo galvenokārt kā ierocis, lai novērstu uzmanību
no patiesā slēptā pasaules kara, vai jūs saprotat?
Paši kari, pārdomājiet uzmanīgi šo teikumu, ko es saku, paši kari, kas šobrīd notiek, ir diversijas
manevri, lai nosegtu daudz lielāku notiekošo karu.
Ja viņiem izdosies vakcinēt visu pasauli - šī gēnu terapija - vai jūs saprotat, kā tas darbojas?
Savukārt pašreizējais hibrīdkarš faktiski aptver pēdējo un pēdējo cilvēku uz šīs planētas.
Kā paredzēja tēvocis Bils (Geitss): "Tikai tad, kad visi cilvēki zem šīm debesīm būs vakcinēti, mēs
būsim droši...". Ziniet, tēvocis Bils, Bils Geitss.
Tātad slēptais uzbrucējs, viņš ar to rēķinās.
Viņš to pierakstīja pirms 120 gadiem, man tas ir rakstiski.
Slēptais uzbrucējs sagaida, ka mēs viņu atpazīsim tikai tad, kad jau būs par vēlu, jo tad jebkuru opozīciju var
kontrolēt ar vienu pogas pieskārienu, izmantojot digitālo, bezskaidras naudas totālās uzraudzības tehnoloģiju.
Šajās mūsu dienās, šajā atbloķēšanas dienā, kā es to šodien saucu, Dievs velk savu
vissmagāko, asāko bultu, savu visspēcīgāko ieroci.
Kas tas ir par ieroci? Vai mēs runājam par fiziskiem ieročiem?
Nē, nē, nē. Šobrīd nē.
Redziet, tūkstošgades mums ir mācījušas, ka fiziskie ieroči vienmēr noved tikai pie vēl
ļaunākiem kariem un vēl nāvējošākiem ieroču radījumiem.
Mēs esam iemācījušies, ka.
Tāpēc īstie un vienīgie patiesi glābjošie Dieva ieroči ir gara ieroči.
Vārda ierocis. Spēcīgākais, kāds vien ir zem debesīm.
Patiesība, piemēram, izrunāta, bet ne kā vājš vai pat likumu nogalinošs cilvēka vārds, bet gan patiesība, kas izrunāta saskaņā
ar varas iedarbību un spēcīgu ontiskās varas autentiskumu.
Vai redzat atšķirību?
Tas nozīmē, ka šajā izsludinātajā fināla kaujā mēs varam izmantot tikai vienu ieroci.
Pilnu "Atbrīvošanas dienas" runu, kas tika translēta tiešraidē 53 valstīs, var atrast vietnē www.kla.tv/29017. .
[Tiek izklāts sarkanais paklājs un skan himna.
Karogs lepni paceļas debesīs - "Miers! Miers!" tiek teikts tik bieži.
Vienlaikus vairāk nekā 50 bojāgājušo, tūkstošiem ievainoto nožēlo savas ciešanas.
Melni dūmi paceļas debesīs, cilvēki no visas sirds kliedz par mieru.
Kā zelta saule debesīs, mēs vēlamies mieru kā mērķi, kas galu galā ir mūsu mērķis.
Miers nav tāls mērķis, miers ir ceļš.
Miers - transportlīdzeklis, ar kuru jūs pārvietojaties.
Miers, miers, miers sākas manī.
Miers, miers, miers, tas ir Dievs manī.
Kas valda dziļi manā sirdī, pastāv tālu pāri loģikai un saprātam, izpaužas kā kopienas miers mūsos.
Piecos kontinentos plosās kari, un katru dienu mirst cilvēki.
Nepietiek, tiek ierosinātas jaunas lietas - Ziemeļkoreja, Krievija vai Irāna.
Kakls sašaurinās, pulss paātrinās.
Cik vēl daudz ciešanu, pirms iestāsies miers?
Kūja saspiežas kā akmens.
Ei, ja tevī ir miers, tad arī tev būs miers.
Kā zelta saule debesīs, mēs vēlamies mieru kā mērķi, kas galu galā ir mūsu mērķis.
Miers nav tāls mērķis, miers ir ceļš.
Miers - transportlīdzeklis, ar kuru jūs pārvietojaties.
Miers, miers, miers sākas manī.
Miers, miers, miers, tas ir Dievs manī.
Kas valda dziļi manā sirdī, pastāv tālu pāri loģikai un saprātam, izpaužas kā kopienas miers mūsos.
Miers, miers, miers sākas arī jūsos pašos.
Miers, miers, miers - tas ir Dievs jūsos.
Šis miers rada vienotību ar visiem, pat ja tas ir traki, hei, ir tāds spēks.
Miers, miers, miers sākas manī.
Miers, miers, miers, tas ir Dievs manī.
Kas valda dziļi manā sirdī, pastāv tālu pāri loģikai un saprātam, izpaužas kā kopienas miers mūsos.
Miers, miers, miers sākas manī.
Miers, miers, miers, tas ir Dievs manī.
Kas valda dziļi manā sirdī, pastāv tālu aiz loģikas un saprāta, izpaužas kā kopienas miers mūsos.
Miers, miers sākas manī.
Miers, miers, tas ir Dievs manī.