Dr. Pfeil, úgy hallottuk, hogy az államokra nyomást gyakoroltak, hogy fogadják el az új
IHR-t, a nemzetközi egészségügyi szabályzatot.
Mit tudsz erről mondani, van bizonyíték, bizonyíték?
Szóval, konkrét bizonyítékaim nincsenek, de a hölgy, aki most erről beszámolt, részt vett az
ügyvédeink genfi sajtótájékoztatóján, legalábbis online.
Ő egy nagyon hiteles, elkötelezett fiatal dél-afrikai ügyvédnő.
Egy holland ügyvédnő is jelen volt Genfben, és ő is megerősítette nekem, hogy valódi nyomásgyakorlás történt,
azaz szankciókkal és különböző más dolgokkal fenyegetőztek.
Van-e lista az országokról, hogyan szavaztak, az egyes országokról, vagy hogyan kezelték ezt?
Igen, nagyon furcsa folyamat volt a szavazás.
Tulajdonképpen csak arról volt szó, hogy most már mindenkinek megvan a végleges verzió?
Az IHR végleges változatának, ahogyan azt állítólag elfogadták, az 55. cikk (2) bekezdésének megfelelően valójában
négy hónappal korábban kellett volna rendelkezésre állnia.
És akkor az ülés elnöke egyszerűen azt mondja, gyorsan körülnéz, és azt mondja: nem látok ellenvetést.
Tehát: nem látok itt semmilyen kifogást. És akkor ennyi.
Ezt követően pedig arról számoltak be, hogy csak 37 állam fejezte ki kifejezetten egyetértését, és ebből a 37-ből van egy lista.
Oké, a szavazás kézfeltartással történt?
Nem, legalábbis a videofelvételen látható, én is megnéztem újra, hogy valójában nem látható kézfeltartás, bár van egy eljárási
szabály az Egészségügyi Világközgyűlésen, a plenáris ülésen. A 72. cikk, amely szerint vagy kézfeltartással,
vagy kérésre név szerinti szavazással kell szavazni.
Egyik sem történt meg. Ez azt is jelenti, hogy egy nagy kérdőjel áll fenn azzal kapcsolatban, hogy a
szavazás egyáltalán a szabályoknak megfelelően zajlott-e.
Véleményünk szerint ez határozottan ellentétes a nemzetközi joggal.
Oké, mit jelentenek most ezek a felülvizsgált egészségügyi előírások, pl. ha most madárinfluenza-járványt hirdetnek ki?
Igen, úgy tűnik, a madárinfluenza már a csőben van, idézőjelben.
Ez például azt jelenti, hogy mivel az IHR most nagy hangsúlyt fektet az úgynevezett releváns egészségügyi termékekre,
így például a vakcinák annál gyorsabban készülhetnek el.
Létezik egy sürgősségi felhasználási listázási eljárás is, ráadásul 2022-től.
És az az érdekes, hogy a gyógyszeripari vállalatok már most is pályázhatnak bizonyos termékekre.
Vannak hivatalosan független szakértők is, akiknek ezt kellene értékelniük.
De a hihetetlen dolog az, hogy a WHO fenntartja magának a jogot, hogy eldöntse, közzéteszi-e ezeket a jelentéseket vagy sem.
Más szóval, előfordulhat, hogy egy olyan termékhez jutok, amelyet nyilvánvalóan nem ajánlanak, mert komoly biztonsági aggályok
merülnek fel, vagy mert nem hatékony, vagy mindkettő, és a WHO úgy dönt, hogy mégis ajánlja az
államoknak, például egy kötelező oltási program részeként.
Ez tehát egy páratlan botrány.
Ön szerint melyik, illetve a Nemzetközi Egészségügyi Szabályzat melyik változtatását látja a legrobbanásveszélyesebbnek?
Igen, az imént említettem egy robbanásveszélyes pontot, ez pedig a gyógyszerekre és vakcinákra való új, kifejezett
összpontosítás, amit eufemisztikusan releváns egészségügyi termékeknek neveznek a propaganda nyelvén.
Ez természetesen a WHO gyógyszerlobbitól való masszív függőségének hátterében áll. Egyrészt ott van az
összeférhetetlenség, azaz a külső ellenőrzés problémája.
Ma már azt is tudjuk, hogy a WHO-nak rengeteg szakértői bizottsága van.
Bár ezeknek a bizottságoknak be kell nyújtaniuk az összeférhetetlenségi nyilatkozatokat,
ezek a nyilatkozatok is zár alatt maradnak.
És azt is tudjuk, hogy a WHO és a gyógyszeripari szervezetek, magánszervezetek között valójában állandó körforgás zajlik.
Más szóval, ez elég problémás.
Az is rendkívül problematikus, hogy most kifejezetten az úgynevezett hamis és dezinformáció elleni küzdelmet foglaltuk
bele az IHR-be, ami azt jelenti, hogy valaki monopóliumot követel az információ, az igazság monopóliumára, ami egyértelműen sérti
az Alaptörvény 5. cikkét, azaz a véleménynyilvánítás szabadságát, az információszabadságot, a média
szabadságát és mindenekelőtt a tudomány szabadságát.
Aztán megvan a lehetőség a helyzet szigorítására, hogy ne csak egészségügyi vészhelyzetet lehessen hirdetni, egy úgynevezett
kamu, hanem egy még súlyosabb változatot, nevezetesen az úgynevezett pandémiás vészhelyzetet, ahol félő, hogy akkor még
szigorúbb intézkedésekkel, még szigorúbb és talán hosszabb ideig tartó alapjogi korlátozásokkal,
azaz az alapjogok megsértésével kell számolnunk.
Ön szerint az imént említett dolgok közül melyik az, amire a legfontosabb felhívni a nyilvánosság figyelmét?
Ez valójában mindennek a kombinációja.
Más szóval, ezek a valószínűleg nem tesztelt termékek akut veszélyt jelentenek az életre és a testi épségre. Ráadásul
ezeknek a termékeknek a kutatását és fejlesztését, gyártását, finanszírozását és forgalmazását most ismét támogatni fogják.
Ezeket a rendeleteket gyorsan átvették az ideiglenesen elhalasztott világjárványügyi szerződésből az IHR-be.
És akkor van egy problémánk az ilyen termékek kutatásának finanszírozásával - van egy problémánk -, nevezetesen, hogy nem
tudjuk elválasztani őket az úgynevezett játék a funkcióval kutatástól, ami egy rendkívül veszélyes eszköz, és ami végső
soron ahhoz vezethet, amit már megtapasztaltunk a Covid 19 esetében, nevezetesen, hogy akkor laboratóriumi vírusok lehetnek,
amelyek többé-kevésbé véletlenül elhagyják a laboratóriumot - mert a biztonsági óvintézkedések soha nem lehetnek
elegendőek -, és aztán elindítják azt a világjárványt, amely ellen ezek az IHR-ek állítólag küzdenek.
És ez természetesen egy másik abszolút kalapács.
Pfeil asszony, milyen lépéseket lát arra, hogy kihasználjuk ezt a 10 hónapos időszakot, amely a kormányok
rendelkezésére áll, hogy - igen, azt mondom - felhívjuk a figyelmet ezekre a dolgokra, és tegyünk valamit ellenük?
Tehát a döntéshozók szintje természetesen nagyon fontos.
Ha most Németországot nézem, természetesen viszonylag kevés reményünk van arra, hogy a szövetségi kormány most azt fogja
mondani, hogy nem fogadjuk el az IHR-t, az IHR-t - a nemzetközi egészségügyi szabályokat. Ennek meg kellene történnie.
De amit például megtehetünk, és amit mi is meg akarunk próbálni ügyvédként vagy a nagyobb csoportban, az egy Bundestag-petíció. A
német Bundestag elé vinni az ügyet, és felszólítani a Bundestagot, hogy győzze meg a
kormányt, hogy ellenezze az IHR-t, és ne fogadja el.
Tehát ez lenne a legelső dolog.
Több petíció fontos, a politikusok természetesen a választókra is reagálnak, ami azt jelenti, hogy amikor az
emberek az utcára vonulnak, annak jelzésértékű hatása van.
Például minden egyes személy találkozót is szervezhet a választókörzetének politikusával.
Vannak jó információs anyagok is stb. És általában tájékoztatást nyújt.
A múlt héten beszélgettem egy nagyon elkötelezett és sok mindent átlátó hölggyel, aki a CDU-hoz tartozik, és aki azt mondja, hogy
a Bundestagban elég sok olyan kolléga van, aki egyszerűen még mindig nem tudja -
bármilyen hihetetlen -, aki nem tudja, hogy mi a tét.
És ez lenne az a potenciál, amelyre számítunk.
Ez lenne a következő kérdésem:
Milyen érveink vannak ezekkel a politikusokkal szemben, amikor megpróbálunk beszélni
velük, és - igen, azt mondom - felrázni őket?
Tehát mindenekelőtt, ha ezek az IHR-ek hatályba lépnek, akkor végső soron a német
alaptörvényben rögzített egész értékrendünk forog kockán.
Mindenekelőtt az alapvető jogok.
Igaz - és ezt is fontos tudni -, hogy a szövetségi kormány lenne felelős az IHR elleni tiltakozásért.
Az IHR azonban nem lép hatályba Németországban, amíg nem születik meg a jóváhagyási és a végrehajtási törvény.
Itt jön a képbe a német Bundestag és a német Bundesrat.
Ez azt jelenti, hogy lehetőségünk van még egyszer elmondani nekik: Kedves emberek, ha ezt elfogadják,
akkor megsértik az Alaptörvény alapvető szabályait.
És ez egy lehetőség lenne arra, hogy ismét teret nyerjünk.
Érdemes tehát mindenképpen megkeresni a helyi politikusokat, különösen a Bundestagban ülő képviselőinket?
Mindenesetre. Tehát mindent meg kell próbálni, és akkor persze kell a közvélemény is, akkor lehet írni a politikusoknak is.
Sokan azt mondják, hogy már próbálkoztak, de nem volt válasz.
De úgy gondolom, hogy még ha nem is lesz reakció, ezek az emberek valahogy rájönnek, hogy itt valami történik.
Egy utolsó kérdés: Mely szervezetekről tudsz, amelyek most szintén ebbe az irányba mozdulnak el, és azt mondják, hogy valamit
tenni kell ez ügyben? És kikkel tudnátok hálózatot építeni?
Igen, például Svájcban nagyszerű polgári kezdeményezések vannak a WHO ellen.
Természetesen van egy nagyszerű szakosodott kezdeményezés is, a Globális Egészségbiztonság.
A német nyelvű országokban nemzetek feletti - ez nagyszerű.
Réges-régen én magam is csatlakoztam egy németországi akciószövetséghez, az Egészségügyi Világszövetséghez.
Genfben természetesen most megtettük az első lépést vagy egy újabb lépést a jogászok közötti nemzetközi
hálózatépítés felé, és rájöttünk, hogy szinte minden országban ugyanazokkal a problémákkal küzdünk.
És ez azt jelenti, hogy egy nemzetközi szövetség most kezd igazán formálódni. Az elképzelés az, hogy esetleg az egyes országokban
is összehangolt erőfeszítéseket teszünk annak érdekében, hogy megakadályozzuk ennek az IHR-nek a hatályba lépését.
És ennek természetesen különleges hatása lenne.
Igen. Pfeil asszony, köszönöm szépen az interjút.
Sok szerencsét és minden jót kívánok!
Köszönöm szépen. Örömmel.