Днес, 17 юни 2024 г., организацията "Обединени за свободата" ни покани на пресконференция тук, в красивия регион Таунус.
Днес предстои да обсъдим много теми.
Наред с други неща, д-р Пфайл говори за Международните здравни правила, приети в нарушение на международното право.
Както знаете, те бяха приети преди две седмици на Общото събрание на СЗО в Женева.
Д-р Пфайл: Да, за приемането на МПЧ в нарушение на международното право.
Така че начинът, по който се предполагаше, че са приети тези МЗП, беше доста вълнуващ на Световната здравна асамблея.
И, разбира се, важно е да очертая накратко най-спорните аспекти на тези международни
здравни разпоредби и какво можем да направим.
Съвсем накратко по темата за СЗО:
Често чувате, че това е частна организация.
Формално СЗО е правителствена организация.
С други думи, това е класическо обединение на държави с конкретна цел.
Тук те официално твърдят, че искат да насърчават здравето, общественото здраве.
По правило тези организации имат и свои собствени органи.
Това е Световната здравна асамблея.
Там се командироват представители на държавите членки.
След това имаме Изпълнителен съвет като изпълнителен орган и след това, което е много важно и много всемогъщо, генералния
директор, който е начело на така наречения Секретариат.
Първоначалният план беше да се приемат два международни договора.
Една от тях е МПЧ, която вече съществува под формата на конституция от 2005 г., но сега е цялостно преработена.
Всъщност имаше и планове за приемане на нов международен договор, т.нар. пандемичен договор.
Приемането на Договора за пандемиите беше отложено, тук се оказва голям натиск, ако е възможно, най-късно на Световната
здравна асамблея през следващата година - това иска г-н Тедрос.
Хората, които може би стоят зад него, се надяват, че той ще бъде приет тази година.
Точно така, за времевата линия. Твърдеше се, че МХП е бил приет.
Ако просто приемете това, те автоматично ще влязат в сила след дванадесет месеца.
Освен ако съответните държави не обявят изрично т.нар. opt-out.
С други думи, те се противопоставят на влизането в сила в рамките на десет месеца.
Това ще се случи до 31 март.
Приемането на Международните здравни правила, казвам го в кавички, стана по много странен начин.
От една страна, имаме задължителното процесуално изискване на член 55 от МЧП.
В съответствие с това окончателният вариант, който впоследствие ще бъде подложен на гласуване, трябва действително да
бъде на разположение на държавите най-малко четири месеца преди гласуването в Световната здравна асамблея.
Целта, разбира се, е държавите да осъзнаят политическите, икономическите, административните и финансовите последици.
Те трябва също така да проверят дали тези изменения на МЗП са съвместими, например с техните
национални конституции или с международното право.
Вместо това бяхме в Женева и сутринта там проведохме пресконференция като адвокати.
По време на паралелното събитие все още не знаехме, че това безумие ще се случи вечерта, че се предполага, че е преминало.
Как всъщност протече това?
Все още има видеозапис на това гласуване - той все още е видим на началната страница.
Разбира се, доколкото съм виждал, не можете да видите цялата зала, а наистина само пленарната зала отпред.
След това председателят пита: Тази окончателна версия достъпна ли е за всички? Не виждам възражения.
И тогава той пита: да, всички ли са съгласни? И след това отново идва: не виждам възражение. Не виждам възражения.
Така че това е много странна процедура, особено след като процедурното правило 72 я определя:
Гласуването трябва да се извърши с вдигане на ръка или дори поименно, ако е необходимо.
Това беше тишина в гората. Така че една много, много съмнителна история.
След това беше заявено единодушие, което никой, който гледа това видео, не може да потвърди.
Положително бе отчетено, че 37 държави изрично са се изказали в подкрепа на приемането на МХП.
Има списък, който, разбира се, включва Германия и няколко европейски държави, както и други страни като САЩ.
Но по време на дискусията имаше и много опозиция.
Така че Беларус, Иран, Аржентина, Коста Рика и други страни - Словакия е много важна, само си помислете за тази атака сега.
Възраженията също бяха приети. Оттук и тази странна история.
Беше ли въобще постигнат кворум?
99 държави трябваше да дадат изричното си съгласие с вдигане на ръка. Много съмнително.
Следователно определено само поради член 55, параграф 2.
Мариана Грименщайн го каза много добре: СЗО нарушава собствените си правила.
Гласуването противоречи на международното право и следователно е невалидно.
И всяка държава, която не се противопоставя на това, всъщност се поставя в абсолютна грешка.
Основното съдържание.
В допълнение към извънредната ситуация в областта на общественото здраве с международен обхват - съкратено от
Fake, колко погрешно - сега има нова форма на ескалация - пандемична извънредна ситуация.
Странно е също така, че например се предполага, че става въпрос за висок риск, т.е. само за риск от надхвърляне на капацитета на
здравните системи или предизвикване на социални и икономически сътресения, поради предполагаемо
много опасно трансгранично инфекциозно заболяване.
От правна гледна точка трябва да се запитаме дали тези критерии са подходящи за извънредна ситуация, свързана
с пандемия, която след това трябва да оправдае масовите посегателства върху основните права.
Тъй като това не се дължи на самото заболяване, а е въпрос на условията на държавната рамка.
Така че това всъщност е лоша причина за намеса в основните права, която генералният директор Тедрос може да препоръча
въз основа на тази извънредна ситуация, свързана с пандемията.
Има опасения, че извънредната ситуация, свързана с пандемията, ще оправдае още по-строги интервенции.
Тогава много проблематични са т.нар. релевантни здравни продукти и много важен нов принцип в СЗО е
т.нар. справедливост, справедливостта на разпределението.
Това се отнася до факта, че по-бедните страни, развиващите се страни в кавички, сега също се възползват от всички тези
благословии на така наречените ваксини, разбира се, технологията на модрна терапия и лекарствата на онези -
казвам го много иронично - фармацевтични компании, които косвено или пряко спонсорират СЗО.
И тук, най-късно в този момент, възниква въпросът: Кой всъщност контролира СЗО?
Наистина ли все още са държавите или спонсорите?
Добре известно е, че СЗО зависи от доброволни дарения за почти 85% от финансирането си, включително много частни
дарения, пряко или косвено от фармацевтичната индустрия.
Само фондацията на Бил Гейтс вероятно допринася пряко или непряко за 20 % от общия бюджет на СЗО.
Сега обаче борбата срещу така наречената дезинформация и дезинформация е изрично залегнала в МПЧ.
В този контекст бяха сключени около 40 споразумения за партньорство с големи технологични компании от цифровия
сектор, Google, Facebook и други подобни, разбира се, с Microsoft на заден план, чието съдържание също не се разкрива.
На този фон естествено трябва да се опасяваме от задълбочаване на проблема с цензурата, особено в свободните медии, но
най-вече в голяма част от сериозната научна общност, която вече беше изключена от дискусията в миналото.
А без свободна дискусия определено не можем да се доближим до истината, която е спешно необходима тук.
И всичко това на фона на продължаващата липса на независим, правно обвързващ контролен орган, който
например да удари г-н Тедрос по кокалчетата, ако обяви фалшива или пандемична извънредна ситуация.
На теория той трябва предварително да прецени рисковете и ползите от всяка отделна мярка, която препоръчва.
Щатите с либерална конституция също трябва да направят това.
Но тъй като никой не го контролира, тъй като няма контрол и баланс, той може просто произволно да предпише фалшивата
и пандемичната извънредна ситуация, както и тези препоръки.
СЗО продължава да атакува държавните администрации като октопод.
Сега трябва да се създаде национален орган по МЗП и да се укрепи т.нар. основен капацитет на различните административни равнища,
включително, разбира се, борбата с т.нар. инфодемология - т.е. в областта на борбата с предполагаемата дезинформация, където СЗО
и държавите членки си запазват съответния монопол върху истината.
Няма независим надзорен орган.
Препоръките могат да включват масирани посегателства върху основните права, които, ако не бъдат разгледани от
гледна точка на съотношението риск-полза, могат да доведат до масови нарушения на основните права в световен мащаб.
Финансирането на научни изследвания в областта на ваксините и лекарствата неизбежно е технически свързано с т.нар.
Това от своя страна е свързано с изследванията на биологичното оръжие и свързаните с това рискове за сигурността са очевидни.
С други думи, съществува още по-голям риск тези разпоредби на СЗО в крайна сметка да създадат
опасностите, които СЗО твърди, че иска да предотврати.
Всъщност страна като Германия, например, има задължение по силата на международното право на ниво СЗО, когато ВМЧ влезе в сила.
Теоретично обаче Германия може да каже: "Стоп, няма да изпълня това, което г-н Тедрос например препоръчва на
национално равнище, защото това би нарушило Основния закон.
Това е теоретично възможно и те трябва да го направят.
На практика видяхме, че държавите прехвърлят отговорността на СЗО.
Така или иначе Германия е един от основните държавни спонсори на СЗО.
Германия с готовност ще изпълни.
Поне в миналото Германия вече не обръщаше внимание на изискванията на Основния закон.
С други думи, на този фон сме изправени пред опасността от установяване на тоталитарен глобален здравен режим, контролиран
от чужденци, и, разбира се, в крайна сметка пред опасността от дългосрочни и масови нарушения на правата на човека.
Човешкото достойнство е неприкосновено.
Държавата, която се намесва във физическата неприкосновеност, в елементарните граждански
свободи, винаги трябва да оправдава тази намеса.
Той винаги трябва да преценява рисковете и ползите.
От 2020 г. не сме чували това оправдание в Германия и в много страни по света.
Не сме чули никакви доказателства.
Държавата има задължение да го изпълни, но не го е изпълнила!
Само поради това, че не е предоставила тази обосновка, тя вече извършва мащабни нарушения на правата
на човека. Какво може да се направи по този въпрос?
Разбира се, трябва да разтърсим обществеността възможно най-много, затова тук са представени и важни медии. Демонстрации,
листовки и т.н. Но най-важното сега е да разтърсим отговорните лица, тези, които все още имат добра воля.
Изключително важно е да се предприемат правни действия, съкратени производства, конституционни жалби, изключително важно.
Например, всеки човек може да се обърне към своя депутат в избирателния си район.
И тези хора се опитват да привлекат вниманието към проблема.
Има много начини да се включите тук.
Дори само да разговаряте с приятели, познати, съседи, където има малка пролука във вратата.
Трябва и наистина трябва да направим всичко възможно. Няма мярка, която да не е важна.
Но аз бих казал, че фокусът трябва да бъде върху убеждаването, образованието, образованието,
образованието сред лицата, вземащи политически решения.
Лично аз не виждам голям шанс във федералното правителство.
Ето защо с тази петиция се опитваме да убедим Бундестага да призове федералното правителство да се откаже от нея.
И, разбира се, ако нещата бяха наред, една конституционна жалба срещу тези напълно незаконно приети МПВ всъщност би
трябвало да бъде успешна, ако все още имахме нормални условия.
Надяваме се и разчитаме да се върнем към нормалните условия.
И всички ние ще се опитаме да дадем своя принос. Благодаря ви много.