Za danas, 17. juni 2024. godine, organizacija United for Freedom pozvala je goste na
konferenciju za štampu ovdje u prekrasnoj regiji Taunus.
Danas postoji mnoštvo tema o kojima se može raspravljati.
Između ostalog, dr Pfeil govori o Međunarodnim zdravstvenim propisima, koji su usvojeni kršenjem međunarodnog prava.
Kao što je dobro poznato, oni su usvojeni prije dvije sedmice na Generalnoj skupštini Svjetske zdravstvene organizacije u Ženevi.
Dr Pfeil: Da, o usvajanju IGV-a u kršenju međunarodnog prava.
To je bio prilično triler na Svjetskoj skupštini zdravlja, način na koji su ove IGT-ove navodno usvojile.
I, naravno, važno je da ukratko iznesem najkontroverznije aspekte ovih međunarodnih
zdravstvenih propisa i šta možemo učiniti po tom pitanju.
Kratak komentar o WHO:
Često se čuje da je to privatna organizacija.
Službeno, WHO je vladina organizacija.
To jest, to je klasično udruživanje država za određenu svrhu.
Ovdje oni službeno tvrde da promovišu zdravlje, javno zdravlje.
Takve organizacije potom obično uspostavljaju svoja vlastita tijela.
Ovo je Svjetska zdravstvena skupština.
Predstavnici država članica tamo su upućeni.
Zatim imamo Izvršno vijeće kao izvršno tijelo i, što je vrlo važno i vrlo moćno,
generalnog direktora, koji vodi takozvani Sekretariat.
Izvorni plan je bio usvojiti dva međunarodna sporazuma.
Prvo, IGV, koji već postoji u ustavu iz 2005. godine, ali je sada sveobuhvatno revidiran.
A zatim su postojali i planovi za usvajanje novog međunarodnog sporazuma, takozvanog pandemijskog sporazuma.
Usvajanje pandemijskog sporazuma je odgođeno i postoji veliki pritisak da se to obavi, po mogućnosti najkasnije
do iduće godine na Sastanku Svjetske zdravstvene skupštine – to je ono što gospodin Tedros želi.
Ljudi koji bi mogli stajati iza njega nadaju se da će to biti usvojeno ove godine.
Upravo, prema vremenskoj liniji. Tvrđeno je da je IGV usvojen.
Ako to samo pretpostavimo za sada, onda će automatski stupiti na snagu nakon dvanaest mjeseci.
Osim ako nadležne države izričito ne izjave da se ne žele povući.
To znači da se protive stupanju na snagu u roku od deset mjeseci.
To bi bilo do 31. marta.
Usvajanje Međunarodnih zdravstvenih propisa, stavio sam to u navodnike, dogodilo se na vrlo čudan način.
Imamo obavezni proceduralni zahtjev članka 55 IGV.
Nakon toga, konačna verzija, koja će potom biti stavljena na glasanje, mora biti dostupna državama najmanje četiri
mjeseca prije glasanja na Svjetskoj zdravstvenoj skupštini.
Svrha je, naravno, da zemlje budu jasne u pogledu političkih, ekonomskih, administrativnih i finansijskih posljedica.
Također moraju provjeriti jesu li ovi amandmani na IGV kompatibilni, na primjer, s njihovim
nacionalnim ustavima ili s međunarodnim pravom.
Umjesto toga, radili smo protiv sata i, neposredno prije završetka, bili smo u Ženevi i tamo smo
ujutro održali konferenciju za štampu kao advokati.
Na paralelnom događaju još nismo znali da će se ovo ludilo dogoditi navečer, da je navodno već bilo odobreno.
Kako je to zapravo prošlo?
Još uvijek postoji video snimak ovog glasanja, koji se i dalje može vidjeti na početnoj stranici.
Naravno, koliko sam mogao vidjeti, ne možeš vidjeti cijelu dvoranu, već samo plenarno područje sprijeda.
Zatim predsjednik kaže: Ima li svako ovu konačnu verziju? Ne vidim nikakvih prigovora.
I onda pita: Da li se svi slažu? I opet: Ne vidim nikakav prigovor. Ne vidim nikakvu kontradikciju.
Dakle, vrlo čudan postupak, posebno jer Pravilo 72 propisuje da:
Glasanje mora biti javno podizanjem ruke ili, na zahtjev, čak i imenovano.
U šumi je vladala tišina. Dakle, vrlo, vrlo upitna priča.
Zatim je tvrđeno da je postojala jednoglasnost, što sada niko ko gleda ovaj video ne može potvrditi.
Pozitivno je izviješteno da se 37 saveznih država izričito izjasnilo za usvajanje ovih IGV-a.
Postoji lista koja, naravno, uključuje Njemačku i nekoliko drugih evropskih zemalja, kao i druge, na primjer SAD.
Ali je u raspravi bilo i mnogo protivljenja.
Dakle, Bjelorusija, Iran, Argentina, Kostarika i druge zemlje – Slovačka je veoma važna,
samo razmislite o ovom pokušaju atentata sada.
Žalbe su također bile dozvoljene. Otuda ova neobična priča.
Je li uopće dostignut kvorum (minimalni broj članova potreban za donošenje odluka)?
99 zemalja bi morale izričito pristati podizanjem ruku. Izuzetno upitno.
Stoga, definitivno samo na osnovu članka 55. stavka 2.
Marianne Grimmenstein je to tako lijepo rekla: Svjetska zdravstvena organizacija krši svoja vlastita pravila.
Glasanje je suprotno međunarodnom pravu i stoga nevažeće.
Svaka država koja na ovo ne uloži prigovor zapravo griješi.
Na suštinski sadržaj.
Pored zdravstvene hitne situacije od međunarodne zabrinutosti – prikladno skraćene na engleskom kao "fake",
što znači lažna – sada postoji novi, ozbiljniji oblik toga, pandemijska hitna situacija.
Također je neobično da se, na primjer, pretpostavlja da se radi o visokom riziku, tj. samo o riziku od prekoračenja kapaciteta
zdravstvenih sistema ili izazivanja društvenih i ekonomskih poremećaja zbog navodno
vrlo opasne prekogranične zarazne bolesti.
Iz pravne perspektive, tada se mora pitati: Jesu li takvi kriteriji prikladni za pandemijsku vanrednu situaciju,
koja u konačnici opravdava masovna kršenja temeljnih prava?
Jer to nije posljedica same bolesti, već je pitanje vladinih okvirnih uslova.
Dakle, to je zapravo loš razlog za naknadna kršenja temeljnih prava, na osnovu kojih generalni direktor Tedros potom
može davati preporuke u ime ovog pandemijskog vanrednog stanja.
I treba se bojati da će još ozbiljnije intervencije biti opravdane pandemijskom vanrednom situacijom.
Zatim vrlo problematični, takozvani relevantni zdravstveni proizvodi i vrlo važan novi princip
u WHO-u je takozvano pravično raspodjeljivanje.
Ovo se odnosi na činjenicu da siromašnije zemlje, zemlje u razvoju (u debelim navodnicima), sada također imaju koristi od
svih ovih blagodati takozvanih vakcina, naravno mRNA tehnologije i lijekova od onih – ovo izričito kažem s
velikom ironičnošću – farmaceutskih kompanija koje izravno ili neizravno sufinansiraju SZO.
I u ovom trenutku, najkasnije, čovjek se pita: Ko zapravo kontroliše SZO?
Je li to zaista još uvijek države, ili su to sponzori?
Dobro je poznato da Svjetska zdravstvena organizacija (SZO) zavisi od dobrovoljnih donacija za gotovo 85 posto
svojih sredstava, uključujući veliki broj privatnih donacija iz farmaceutske industrije, bilo direktno ili indirektno.
Sama Fondacija Billa Gatesa vjerovatno doprinosi direktno ili indirektno 20 posto ukupnog budžeta SZO-a.
Međutim, borba protiv takozvane dezinformacije i dezinformisanja sada je izričito utvrđena u IGV-u.
U tom kontekstu sklopljeno je oko 40 partnerskih ugovora s velikim tehnološkim kompanijama iz digitalne industrije,
Googleom, Facebookom i dr., pri čemu je Microsoft, naravno, u pozadini, a sadržaj tih ugovora također nije objavljen.
U ovom kontekstu, prirodno se moramo bojati daljnjeg zaoštravanja cenzure, posebno u slobodnim medijima, ali prije
svega u velikom dijelu ugledne naučne zajednice, koja je već bila isključena iz diskursa u prošlosti.
A bez slobodnog diskursa definitivno ne možemo pristupiti istini koja je ovdje hitno potrebna.
Sve to na pozadini stalnog nedostatka nezavisne, pravno obavezujuće nadzorne vlasti koja bi, na primjer,
tapšala gospodina Tedrosa po prstima kada proglasi lažnu pandemiju ili pandemijsku vanrednu situaciju.
U teoriji, on mora unaprijed odvagnuti rizike i koristi svake pojedinačne mjere koju preporučuje.
Ovo se također odnosi na zemlje s liberalnim ustavima.
Međutim, pošto ga niko ne nadgleda i ne postoje mehanizmi provjere i ravnoteže, on može jednostavno nametnuti lažnu
pandemijsku vanrednu situaciju i ove preporuke proizvoljno.
Poput hobotnice, SZO nastavlja dosezati vladine administracije.
Sada će postojati nacionalna IHR vlast, a takozvane osnovne sposobnosti na različitim administrativnim nivoima bit će
ojačane, uključujući, naravno, borbu protiv takozvanih infodemija – to jest, u oblasti borbe protiv navodnih
dezinformacija, gdje SZO i države članice potom zadržavaju odgovarajući monopol na istinu.
Ne postoji nezavisna nadzorna vlast.
Preporuke bi mogle uključivati masovna kršenja temeljnih prava koja, ako se ne procijene u smislu rizika i koristi,
mogu dovesti do najtežih kršenja temeljnih prava širom svijeta.
Promocija istraživanja vakcina i lijekova neizbježno je, s tehničkog gledišta, povezana s onim
što je poznato kao istraživanje dobitka funkcije.
Ovo je, zauzvrat, povezano s istraživanjem biološkog oružja i povezano sa značajnim sigurnosnim rizicima.
To znači da postoji još veći rizik da će ova pravila SZO na kraju stvoriti upravo one
opasnosti koje SZO tvrdi da želi spriječiti.
Zapravo, zemlja poput Njemačke, na primjer, imat će obavezu prema međunarodnom pravu na nivou SZO kada IHR stupi na snagu.
Međutim, Njemačka može teoretski reći: Stop, neću provesti ono što gospodin Tedros preporučuje, na
primjer na nacionalnom nivou, jer to krši Osnovni zakon.
To je teoretski moguće i oni bi to zapravo trebali učiniti.
U praksi smo vidjeli da zemlje prebacuju odgovornost na SZO.
Njemačka je ionako jedan od glavnih državnih sponzora SZO-a.
Njemačka će rado udovoljiti.
Barem u prošlosti se Njemačka nije trudila da se pridržava odredbi Osnovnog zakona.
To znači da se, u ovom kontekstu, suočavamo s opasnošću uspostave vanjski kontroliranog i totalitarnog globalnog
zdravstvenog režima i, naravno, u konačnici s opasnošću dugoročnih i masovnih kršenja ljudskih prava.
Ljudsko dostojanstvo je nepovredivo.
Država koja narušava fizički integritet i temeljne slobode uvijek mora opravdati takvo narušavanje.
On uvijek mora odvagnuti rizike i koristi.
Ovo obrazloženje nismo čuli u Njemačkoj niti u mnogim drugim zemljama širom svijeta u 2020. godini.
Nismo čuli nijedan dokaz.
Država ovdje ima dužnost i nije je ispunila!
Samo time što ne pruži ovaj obrazac, već vrši masovna kršenja ljudskih prava. Šta se može učiniti po tom pitanju?
Naravno, moramo ići što je moguće dalje, zbog čega su ovdje također zastupljeni važni mediji kako bi pokrenuli javno
mnijenje. Demonstracije, letci i tako dalje. Ali prije svega, sada je riječ o poticanju onih na
odgovornim položajima, onih koji još uvijek imaju dobru volju.
Vrlo je važno poduzeti pravne mjere, hitni postupci, ustavne pritužbe, izuzetno važno.
Na primjer, svaka osoba može stupiti u razgovor sa svojim zastupnikom u svom izbornom okrugu.
A ovi ljudi pokušavaju skrenuti pažnju na problem.
Ovdje ima mnogo prilika za uključivanje.
Čak i samo ćaskanje s prijateljima, poznanicima, komšijama, s vrati malo otvorenim.
Zaista moramo i zaista možemo dati sve od sebe ovdje. Ne postoji mjera koja nije važna.
Ali bih rekao da fokus zapravo treba biti na uvjeravanju, obrazovanju, obrazovanju,
obrazovanju političkih donositelja odluka.
Osobno vidim malo šanse da se ovo dogodi s federalnom vladom.
Zato pokušavamo ovom peticijom uvjeriti Bundestag da pozove saveznu vladu da se povuče i da to učini odlučno.
I, naravno, da je sve bilo pošteno, ustavna žalba protiv ovih potpuno nezakonito usvojenih IGV-ova zapravo bi
morala biti uspješna da smo još uvijek imali normalne uvjete.
I nadamo se i vjerujemo da će se stvari vratiti u normalu.
I svi ćemo se potruditi da damo svoj doprinos kako bismo to postigli. Hvala vam puno.