За данас, 17. јун 2024. године, организација "Уједињени за слободу" позвала је госте на
конференцију за штампу овде, у прелепој регији Таунус.
Данас постоји мноштво тема о којима треба дискутовати.
Између осталог, др Фајл говори о Међународним прописима о здрављу, који су усвојени у супротности са међународним правом.
Као што је добро познато, оне су усвојене пре две недеље на Генералној скупштини СЗО у Женеви.
др Фајл: Да, усвајању IGV у супротности са међународним правом.
То је био прави трилер на Светској скупштини здравља, начин на који су ови ИГТ-ови наводно усвојени.
И, наравно, важно је да укратко изложим најконтроверзније аспекте ових међународних
здравствених прописа и шта можемо учинити поводом њих.
Само кратка напомена о СЗО:
Често се чује да је то приватна организација.
Формално, СЗО је владино удружење.
То јест, то је класично удруживање држава ради специфичне сврхе.
Овде они званично тврде да промовишу здравље, јавно здравље.
Такве организације онда обично оснивају своја тела.
Ево га Светска здравствена скупштина.
Представници држава чланица тамо су упућени.
Затим имамо Извршни савет као извршни орган и, веома важно и веома моћно, генералног
директора, који руководи такозваним Секретаријатом.
Првобитни план је био да се усвоје два међународна уговора.
Прво, ИГВ, који већ постоји у Уставу из 2005. године, али је сада свеобухватно ревидиран.
А затим су такође постојали планови за усвајање новог међународног уговора, такозваног уговора о пандемији.
Усвајање пандемског уговора је одложено, и постоји велики притисак да се он усвоји најкасније до следеће
године на Скупштини Светске здравствене организације, ако је могуће – то је оно што господин Тедрос жели.
Људи који можда стоје иза њега се надају да ће то бити усвојено ове године.
Управо тако, у временској линији. Тврдило се да је IGV усвојен.
Ако то за сада само претпоставимо, онда ће они аутоматски ступити на снагу након дванаест месеци.
Осим ако одговарајуће државе изричито не изјаве да се не придружују.
То значи да они протестују против ступања овога на снагу у року од десет месеци.
То би било до 31. марта.
Усвајање Међународних здравствених прописа, стављам то у наводнике, догодило се на веома чудан начин.
Имамо обавезни процедурални захтев члана 55 IGV.
Након тога, коначна верзија, која ће потом бити стављена на гласање, мора бити доступна државама најмање
четири месеца пре гласања у Светској здравственој скупштини.
Сврха је, наравно, да земље буду јасне у погледу политичких, економских, административних и финансијских последица.
Они такође морају да провере да ли су ове измене IGV компатибилне, на пример, са њиховим
националним уставима или са међународним правом.
Уместо тога смо радили пуном паром и, непосредно пре завршетка, били смо у Женеви и тамо
ујутру одржали конференцију за штампу као адвокати.
На паралелном догађају још нисмо знали да ће се ово лудило догодити увече, да је наводно већ прошло.
Како је заправо прошло?
Још увек постоји видео снимак овог гласања, који се и даље може видети на почетној страници.
Наравно, колико сам могао да видим, не можете да видите целу комору, већ само пленарно подручје у предњем делу.
Онда председник каже: Да ли сви имају ову коначну верзију? Не видим никаквих примедби.
А онда он пита: да ли се сви слажу? И онда поново: Не видим никакво противљење. Не видим никакву противречност.
Дакле, веома чудан поступак, посебно јер Члан 72 прописује да:
Гласање мора бити јавно подизањем руку или, на захтев, чак и позивањем по списку.
У шуми је владала тишина. Дакле, веома, веома сумњива прича.
Онда је тврђено да је било једногласног слагања, што нико ко сада гледа овај видео не може потврдити.
Позитивно је извештено да се 37 држава изричито изјаснило у корист усвајања ових ИГТ.
Постоји листа, која, природно, обухвата Немачку и неколико других европских земаља, као и друге, на пример САД.
Али је у дискусији такође било много противљења.
Дакле, Белорусија, Иран, Аргентина, Костарика и друге земље – Словачка је веома важна,
само размисли о овом покушају атентата сада.
Жалбе су такође биле дозвољене. Отуд ова необична прича.
Да ли је уопште био постигнут кворум (минималан број чланова потребан за доношење одлука)?
99 земаља би морале да се изричито сложе подизањем руку. Веома је сумњиво.
Стога, дефинитивно само на основу члана 55(2).
Марианне Гримменштајн је то тако лепо изразила: СЗО крши своја сопствена правила.
Гласање је супротно међународном праву и стога неважеће.
А свака држава која на ово не уложи приговор заправо ставља себе у погрешан положај.
До суштинског садржаја.
Поред ванредног здравственог стања међународног значаја – прикладно скраћеног на енглеском као "fake",
што значи лажни – сада постоји нови, озбиљнији облик тога, пандемијско ванредно стање.
Такође је необично што се, на пример, претпоставља да се ради о високом ризику, односно само о ризику прекорачења капацитета
здравствених система или изазивања друштвених и економских поремећаја због наводно
веома опасне прекограничне заразне болести.
Са правног становишта, онда се мора питати: да ли су такви критеријуми прикладни за ванредно стање услед пандемије,
које у крајњем оправдава масовно кршење основних права?
Јер то није последица саме болести, већ је питање владиних оквирних услова.
Дакле, то је заправо слаби изговор за даља кршења основних права, на основу којих генерални директор Тедрос
потом може да доноси препоруке у вези са овом ванредном ситуацијом изазваном пандемијом.
И мора се бојати да ће још озбиљније интервенције бити оправдане на основу ванредног стања због пандемије.
Онда веома проблематични, такозвани релевантни здравствени производи и један веома важан нови
принцип у СЗО је такозвана једнакост, расподелна правда.
Ово се односи на чињеницу да сиромашније земље, развијајуће земље у наводницима, сада такође имају користи од свих ових благодати
такозваних вакцина, наравно мРНК технологије и лекова од оних – ово намерно кажем са великом иронијом – фармацеутских
компанија које индиректно или директно суфинансирају СЗО.
И у овом тренутку, најкасније, човек се запита: Ко заправо контролише СЗО?
Да ли су то заиста још увек државе, или су то спонзори?
Добро је познато да СЗО зависи од добровољних донација за скоро 85 процената свог финансирања, укључујући велики број приватних
донација фармацеутске индустрије, било директно или индиректно.
Сама Фондација Била Гејтса вероватно директно или индиректно доприноси 20 одсто укупног буџета СЗО.
Међутим, борба против такозване дезинформације и дезинформационе праксе сада је експлицитно утврђена у IGV.
У овом контексту закључено је око 40 уговора о партнерству са великим технолошким компанијама из дигиталне индустрије,
попут Гугла, Фејсбука и сл., при чему је Мајкрософт, природно, у позадини, а садржај тих уговора такође није откривен.
На овој позадини природно морамо да се плашимо даљег заоштравања цензуре, посебно у слободним медијима, али пре
свега у великом делу угледне научне заједнице, која је већ била искључена из дискурса у прошлости.
А без слободне расправе, дефинитивно не можемо доћи до истине која нам овде хитно треба.
Све ово на позадини континуираног одсуства независне, правно обавезујуће надзорне власти која би, на пример,
тапшала господина Тедроса по прстима када прогласи лажну пандемију или ванредно стање због пандемије.
У теорији, он мора унапред да процени ризике и користи сваке појединачне мере коју препоручује.
Ово се такође односи на земље са либералним уставима.
Међутим, пошто га нико не надгледа и нема провера и равнотежа, он може једноставно наметнути лажну ванредну
ситуацију због пандемије и ове препоруке произвољно спровести.
Као октобар, СЗО наставља да се обраћа владиним администрацијама.
Сада ће бити успостављена национална IHR власт, а такозване основне капацитете на различитим административним нивоима треба
ојачати, укључујући, наравно, борбу против такозваних инфодемија – то јест, у области сузбијања наводних дезинформација, где СЗО
и државе чланице затим резервишу одговарајући монопол на истину.
Недостаје независна надзорна институција.
Препоруке могу подразумевати масовна кршења основних права која, ако се не процене у погледу ризика и користи,
могу довести до најтежih кршења основних права широм света.
Промоција истраживања вакцина и лекова неизбежно је технички повезана са оним што је
познато као истраживање добијања функције.
Ово је, пак, повезано са истраживањем биолошког оружја и повезано са значајним безбедносним ризицима.
То значи да постоји још већи ризик да ће ове прописе СЗО на крају створити управо оне опасности које СЗО тврди да жели да спречи.
Заправо, земља као што је Немачка, на пример, имаће обавезу према међународном праву на нивоу СЗО
када Међународне здравствене прописе ступе на снагу.
Међутим, Немачка теоријски може рећи: "Стоп, нећу спровести оно што господин Тедрос
препоручује, на пример, у мојој земљи, јер то крши устав."
То је теоријски могуће, и они би заправо требало да то ураде.
У пракси смо видели да земље пребацују одговорност на СЗО.
Немачка је ионако један од главних државних спонзора СЗО.
Немачка ће добровољно удовољити.
Барем у прошлости, Немачка се није трудила да се придржава одредби Основног закона.
То значи да се, у том контексту, суочавамо са опасношћу успостављања споља контролисаног и тоталитарног
глобалног здравственог режима и, наравно, у крајњем, опасношћу од дугорочних и масовних кршења људских права.
Човеково достојанство је неприкосновено.
Држава која се меша у физички интегритет и основне грађанске слободе увек мора да оправда такво мешање.
Он увек мора да одмери ризике и користи.
Ову аргументацију нисмо чули у Немачкој нити у многим другим земљама широм света 2020. године.
Нисмо чули ниједан доказ.
Држава овде има дужност и није је испунила!
Само тиме што није пружио овај оправдани разлог, он већ чини масовна кршења људских права. Шта се може учинити поводом тога?
Наравно, морамо ићи што даље, због чега су овде заступљени и важни медији како би мобилисали јавност. Демонстрације,
летки и слично. Али пре свега, сада је реч о мобилисању оних на одговорним положајима, оних који су још увек добре воље.
Веома је важно предузети правне мере, хитне поступке, уставне жалбе, изузетно важно.
На пример, свака особа може да разговара са својим послаником у свом изборном округу.
А ови људи покушавају да скрену пажњу на то питање.
Овде има много прилика да се укључите.
Чак и само ћаскање са пријатељима, познаницима, комшијама, са вратима благо отвореним.
Заиста морамо и заиста можемо дати све од себе овде. Не постоји мера која није важна.
Али бих рекао да фокус заправо треба да буде на убеђивању, едукацији, едукацији,
едукацији међу политичким доносиоцима одлука.
Лично, видим мало шанси да се ово догоди са федералном владом.
Зато покушавамо, путем ове петиције, да убедимо Бундестаг да позове савезну владу да се повуче и да то учини одлучно.
И, наравно, да је све било поштено, уставна жалба против ових потпуно незаконито усвојених IGV-ова заправо би
морала бити успешна да су нам још увек биле нормалне околности.
И надамо се и верујемо да ћемо се вратити у нормалне услове.
И сви ћемо покушати да дамо свој допринос. Хвала вам пуно.