Xinjiang-regionen i det nordvestlige Kina er under tæt digital overvågning.
Regionen blev tidligere kaldt Turkestan.
Den etniske gruppe uighurer, der bor der, er muslimer, taler et tyrkisk sprog og skriver arabisk.
I det 18. århundrede blev deres land overmandet og indlemmet i det kinesiske imperium.
De har intet til fælles med hankineserne, den egentlige befolkning i Kina.
FN's internationale lov om frit selvstyre gælder ikke for uyghurerne.
Fordi deres territorium er enormt rigt på naturressourcer.
Kinas kommunistiske regime vil ikke undvære dette.
I stedet har den forvandlet denne region til et stort udendørs fængsel, hvor uyghurerne ikke bare er fuldstændig frataget
deres rettigheder og chikaneret, men også systematisk decimeret.
Ved hjælp af genopdragelseslejre, ødelæggelse af historiske og religiøse bygninger
samt 100.000 tvangssteriliseringer og aborter.
WEF-stifter Klaus Schwab roser det kinesiske regime som eksemplarisk og efterlignelsesværdigt for hele verden.
Schwab afslører således, hvad de superrige snoretrækkere drømmer om.
Men hvornår i fortiden har et system baseret på undertrykkelse nogensinde været i stand til at overleve på lang sigt?