Regija Xinjiang na severozahodu Kitajske je pod strogim digitalnim nadzorom.
Območje se je nekoč imenovalo Turkestan.
Tam živeča ujgurska etnična skupina so muslimani, govorijo turški jezik in pišejo arabsko.
V 18. stoletju je bila njihova država premagana in vključena v kitajski imperij.
Nimajo nič skupnega s Kitajci Han, dejanskim prebivalstvom Kitajske.
Mednarodno pravo ZN o svobodni samoupravi za Ujgure ne velja.
Ker je njihovo ozemlje izjemno bogato z naravnimi viri.
Kitajski komunistični režim tega ne želi storiti brez tega.
Namesto tega je to regijo spremenil v velikanski zapor na prostem, v katerem so Ujguri ne le popolnoma brez
pravic in nadlegovani, temveč tudi sistematično uničeni.
S pomočjo taborišč za prevzgojo, uničevanja zgodovinskih in verskih objektov ter 100.000 prisilnih sterilizacij in splavov.
Ustanovitelj WEF Klaus Schwab hvali kitajski režim kot zgleden in vreden posnemanja za ves svet.
Schwab tako razkriva, o čem sanjajo superbogati, ki vlečejo vrvice.
Toda kdaj v preteklosti je sistem, ki temelji na zatiranju, lahko dolgoročno preživel?