Az iskolai tankönyvekben olvashatjuk, hogy először a himlőt, majd egyik betegséget a másik után
hogyan győzték le a biztonságos és hatékony védőoltások.
De vajon ez tényleg igaz?
Dr. Gerd Reuther egyetemi oktató, radiológus és orvostörténész megvilágítja ezt a kérdést.
Dr. Reuther régóta ismert a gyógyszeripar által uralt orvostudomány kritikájáról, és ezt a Spiegel "Der
betrogene Patient" című bestsellerében is kifejtette.
Dr. Gerd Reuter előadásában a himlőoltás példáján és orvostörténeti forrásokon keresztül mutatja be a
kötelező himlőoltás következményeit a lakosságra nézve.
Dr. Reuther szerint a himlő ártalmatlan betegség volt, de a himlő elleni oltás több tízezer ember halálához vezetett.
Az oltással úgyszólván a himlő halála következett be.
Dr. Reuther szerint az oltások 300 éves története egyetlen egészségügyi bűncselekménynek feleltethető meg.
Hallgassa meg, mit mond Dr. Reuter a védőoltásokról és különösen a himlő elleni védőoltásról.
Az előadás az MWGFD "Vakcinaengedélyezés, vakcinázási ajánlás, kötelező vakcinázás - elegendőek-e az
adatok?" című szimpóziumának részeként került megrendezésre.
Dr. Ronald Weikl: Élvezzék, kérem, élvezzék. Kérem, csatlakozzanak hozzám, mert nagyra becsült
kollégánk, Dr. Gerd Reuther egy rendkívül szórakoztató előadást tart "Oltások - sikertörténet?" címmel.
Dr. Gerd Reuther: Igen, kedves René, köszönöm szépen, kedves vendégeink.
A Covid-19 oltások, amelyek nem oltások voltak, nem az első egészségügyi bűncselekmény voltak az orvostudományban.
Valójában az oltások 300 éves története egyetlen egészségügyi bűncselekmény, de az idő
rövidsége miatt csak egy oltásról fogok beszélni.
Ez azonban 200 év oltástörténet, nevezetesen az első 200 év a himlő elleni oltásról szólt.
És ezt a himlőoltást már pontosan ugyanúgy végezték el, mint a Covid-19-et.
Kényszerről, büntetésekről, sok pénzről szólt, egyes esetekben még több pénzről, mint ma.
És arról szólt, hogy olyasmit tett, amire nem volt bizonyíték.
A károkat pedig eltussolták.
Néhányan azt mondhatják, hogy össze lehet-e hasonlítani a himlőt és a Covidot?
Covid, ez csak influenza volt.
De a himlő szörnyű betegség volt.
Elhoztam nektek ezt az egy képet, amelyet újra és újra látni fogtok.
Érdekes módon az interneten és a könyvekben mindig ugyanazokat a képeket látjuk a himlőről.
A fényképezés és a film korában nem volt annyi himlőbeteg, hogy folyamatosan újakat lehessen behozni.
De még a 19. században egy karikaturista meg merte mutatni, hogy a himlő valójában nem is olyan
szörnyű betegség, és nem rosszabb, mint a Covid.
De egyszerűen rosszul néznek ki.
Tehát vette a bátorságot, hogy egyfajta marketingfogásként az orvosi szakemberek számára, akik itt az ökröt és
a szamarat lovagolják, és egyfajta ösztönzésként, hogy
Oltás egy himlővel borított nimfa, hogy megijessze az embereket.
És láthatod, mit csinálnak a jobb oldali gyerekek.
A gyerekek elmenekülnek.
De szükséged van erre a félelem forgatókönyvre, mint a holttestekre, amelyek minden utcasarkon hevernének Coviddal.
Így került ide ez a harisnyás nimfa.
És a félelem mindig is az üzlet középpontjában állt.
De ez a himlő esetében sem volt indokolt.
Miért? A himlő legalább ezer éve, valószínűleg több ezer éve létezik.
nyugaton is jelen voltak, de ártalmatlan gyermekbetegségként, amelyről nem is beszéltek.
És itt van néhány statisztika Angliából.
És amint látod, az egész 1630-kor kezdődik.
Az első felnőttkori esetet, amely valószínűleg himlőnek felelt meg, ott dokumentálták.
Addig legfeljebb megkérdőjelezhető furcsaság, hogy egy felnőtt elkapta volna a himlőt.
Ez csak a 17. század második felében kezdődött.
A himlő okozta katasztrófa pedig különösen a 18. században történt, amikor már rendelkezésre álltak a védőoltások.
Mert korábban, ha még egyszer megnézzük, Londonban évente nem volt száz himlő okozta haláleset.
Sokan nagyon rossz szociális körülmények között éltek.
És csak a 18. században fordult elő több százezer halálos kimenetelű himlős eset.
És gondoljunk csak Covidra.
Az emberek nem haltak meg 2020-ban, hanem csak az oltások megkezdése után.
És itt talán az első tipp.
Lehet ennek valami köze más társadalmi fejleményekhez?
Igen, a himlő csak akkor vált katasztrófává Európa számára, amikor a harmincéves
háborút követően az ellenreformáció eluralkodott.
Még mindig sok könyvben le van írva, és újra és újra szorgalmasan másolják, hogy a himlőbetegek gennyes
beoltásának régi hagyománya van a népi gyógyászatban.
A kínaiak, az indiaiak, az afrikaiak már megtették, és ezért az oltás a világ legtermészetesebb dolga.
Ha megnézzük a tényeket, ez egyáltalán nem igaz.
1700 előtt nem léteznek olyan dokumentumok, amelyekben bárki gennyet karcolt volna egy másik emberbe.
Az oltásokat először 1700 körül dokumentálta két görög jövendőmondó Konstantinápolyban.
Nem sokkal később himlőjárványok is előfordultak ott.
Az ilyen oltásokról pedig 1713-ban számolt be először egy görög orvos.
De nem egy régi népi gyógyászati hagyomány.
És az is a himlőtörténet régi asszonyok meséje, hogy ez a hölgy, Lady Wortley Montagu lett
volna a jótékony hatású himlőoltás nagy bevezetője.
Ezt Konstantinápolyban látta, majd 1721-től Nyugat-Európában oltóanyag-lobbistaként tevékenykedett.
És lényegében elterjedt a felsőbb osztályban.
De már akkoriban is haltak meg egészséges emberek az oltások következtében.
És különösen a vezető társadalmi körökben.
Még az oltás hívei körében is legalább 2%-os halálozási arányt tanúsítanak.
Nem tudjuk, hogy valójában milyen magas volt.
De Mrs Wortley Montagu-t tulajdonképpen kihagyhatod a történetből, ő nem igazán játszott szerepet.
Mert tíz évvel a vakcinalobbistaként végzett munkája után Angliában nem volt több mint 1000 ember beoltva.
Ennél fontosabb volt egy bizonyos Conti abbé, akiről a történetben alig tudunk meg valamit.
Egy jezsuita, aki kampányolt ezekért az oltásokért.
És az ok, amiért az oltások egyébként is beindultak, az az volt, hogy sok pénzről volt szó.
Íme egy példa.
Egy angol orvost hívtak Nagy Katalin orosz cárnőhöz, hogy beoltja őt és a gyerekeket.
És ezért a mondjuk ötperces tevékenységért 10 000 fontot kapott. Ez mai értéken körülbelül egymillió eurónak felel meg.
Évi 500 font élethosszig tartó nyugdíj és bárói cím.
Ő és leszármazottai életfogytiglanra kapták.
A garázsokban ma viszonylag kevés oltott Porschét találunk.
1721-ben, ezek a homályos oltások himlő lovasok a
a tóba csobogott.
Állítólag egy hajóról himlővírusos esetek kerültek az Egyesült Államokba.
Egy lelkész és egy orvos pedig akkor ragaszkodott ahhoz, hogy a lakosságot oltásokkal kell megvédeni.
És ezt az értékelést, amelyet akkoriban készítettek, az első orvosi statisztikának is tekintik.
A 15%-os himlőhalálozási arány 2,5%-ra csökkent volna. Siker.
De azt nem veszed észre, hogy ez nem egy megfelelő tanulmány volt Cotton Mather úr, egy fanatikus puritán.
A csoportok egyáltalán nem voltak összehasonlíthatóak. Nem volt véletlenszerű elosztás.
Azok, akik be voltak oltva, és azok, akik nem voltak beoltva, nyilvánvalóan nagyon különböző csoportok voltak.
És a siker is korlátozott lehetett, mert Cotton Mather úrnak 14 napig engednie kellett, hogy a felesége
megtagadja őt a saját házában az oltási kampány alatt, mert különben valószínűleg meglincselték volna.
Tehát súlyos egészségügyi eseményeknek és haláleseteknek kellett bekövetkezniük.
Cotton Mather úr egyébként ott is folytatott boszorkánypereket.
Igen, és az európai sikerek sem tűntek túl jónak.
Ha megnézik ezt a koppenhágai statisztikát, az éves himlőhalandóságról.
És itt látható, hogy hol nyitották meg és hol zárták be újra az oltókórházat.
A számokból nem látszik, hogy bármi is változott volna.
A sikerek tehát a múlté.
És ha Koppenhágában és máshol nem történtek meg, akkor valószínűleg Bostonban sem történhettek meg.
És amit szintén sok orvostörténeti könyv nem említ meg, hogy 1729-ben, nyolc évvel azután, hogy Lady Wadley Montagu propagálta
az egészet, a brit parlament már betiltotta az oltásokat.
És csak 1743 után hajtottak végre újra ilyeneket.
Mária Terézia bécsi személyi orvosa pedig azt a nagyon bölcs kijelentést tette akkoriban, hogy az
arisztokraták és a gazdagok általában himlőben halnak meg.
A kezeletlen kolónia kezelés nélkül is túlél.
Ez is mutatja, hogy a himlő nem volt igazán súlyos betegség.
Csak ennek az oltási vakcinának a formájában váltak súlyos betegséggé.
És ez befolyásolta a történelmet.
Nem himlő, hanem vakcinával kiváltott himlő.
Két kiemelkedő halálesetet mutatok itt.
Balra XV. Lajos, jobbra az utolsó bajor Wittelsbach.
Az ő vonalát az állítólagos pockhalál Maximilian III Josef oltotta ki.
Állítólag mindketten himlőben haltak meg, az egyik 64, a másik 50 évesen.
És mindkettőjükben közös volt, hogy ők voltak a közkedvelt uralkodók.
Az emberek jól éltek az uralmuk alatt.
Biztosan tudjuk, hogy XV. Lajos 64 éves korában nem kaphatta el a himlőt, mert gyermekkorában kapta el,
és a himlő élethosszig tartó védettséget biztosít.
XV. Lajos 64 évesen megnézte magát, és azt mondta: ha nem tudnám, hogy gyerekkoromban
himlőm volt, azt mondanám, hogy himlős voltam.
Nem élte túl. Csak oltás okozhatta himlő lehetett.
III. Max Józsefet azzal vádolják, hogy csak elrendelte, hogy a lakosságot oltásoknak vessék alá, de ő maga mindig megtagadta.
Kételkedhetünk abban, hogy 50 évesen himlőben meghalni teljes egészségtől.
És még sokan mások.
Két Habsburg császár Bécsben szintén himlőben halt meg.
És van néhány dolog, ami elgondolkodtató lehet.
A meghalt nemesek olyan emberek voltak, akik nagyon gazdagok voltak.
De a himlő valójában a nyomornegyedek, a szegények betegsége volt.
Hogyan lehetséges ez?
És ez mindig gyermekkori betegség volt.
Miért kaphatják el az idősebb korú emberek a himlőt teljes egészségtől?
Abban az időben szinte egyetlen orvos sem látott még himlőt felnőtteknél.
És ami még fontosabb, mindenki tudja, hogy a himlő rendkívül fertőző.
De ahol az uralkodók és a többi nemes meghalt, ott nem voltak többé betegek és nem haltak meg himlőben.
Nem voltak fertőzőek, és nyilvánvalóan nem fertőztek meg másokat.
De van még egy közös vonásuk.
Minden uralkodónak az egyház volt az ellensége.
Meg akarták fosztani az egyházat az adómentességtől.
Ami nem történt meg a halála után.
És van még egy tanúm ezeknek az eseményeknek.
Ez egy szerzetes, Abraham A. Santa Clara, aki abban az időben élt.
Igazi neve Johann Ulrich Megerle volt.
És már akkor is azt mondta, hogy a Medi Corum urainak kiváltsága, hogy büntetlenül ölhetnek.
Tehát nem James Bond volt az első ember az emberiség történetében, akinek engedélyt adtak a gyilkolásra, ezt
valójában a 13. században vezették be az orvosi hivatás megalapításával, ahogy Megerle úr mondja.
Aki azt gondolja, hogy ez az egész túlzás, mert az oltás nem lehet olyan rossz, annak hoztam
egy mondatot Hervé Bovin oltástörténeti könyvéből.
Ez egy emeritus professzor Leuvenben.
És ő a védőoltások lelkes támogatója.
A Pasteur Intézethez is kapcsolódik.
2011-es könyvében azt írja, hogy az oltás, ahogyan azt Európában 1721 és a Sutton-módszer bevezetése között
gyakorolták, amelyről mindjárt beszélünk, nagyon veszélyes volt.
Ez kétségtelenül a tűrhető határát súrolta.
Tehát közvetve azt is elég világosan kimondja, hogy ezek az oltások potenciális gyilkos fegyverek is voltak.
És minderre nem lett volna szükség, ha hallgattunk volna erre az úrra.
Daniel Sutton, nem akadémiai orvos, hanem kézműves sebész. Sebészcsaládból származott.
1750-től végzett oltásokat, de új technikával.
És mellesleg rengeteg pénzt keresett vele.
Az oltás 10 fontba került az átlagembereknek, a gazdagoknak pedig 25 fontba.
Napi 500-1000-et keresett.
Akkoriban egy családi ház 500 fontba került. Ez azt jelenti, hogy egy nap alatt több családi házat is megkeresett így.
De ettől függetlenül elismerést érdemel, mert élete végén azt mondta, hogy nem vesztettem el egyetlen beteget sem.
Először is, tartózkodott minden további mérgező intézkedéstől. Ezt gyakran elfelejtik az oltásokról szóló történetben, ahogyan
például az oltóanyagokban lévő adjuvánsokat is gyakran kihagyják.
Mert akkoriban, amikor beoltottak, a hivatalos gyógyászatban adalint, antimont, higanyt
és más ízletes mérgező dolgokat is kaptál.
Semmi ilyesmit nem tett.
Csak ezt az oltást végezte el, és semmi mást nem mondott, csak friss levegőt.
De egy dolgot mindenekelőtt megtett. És ha az emberek hallgattak volna Sutton úrra, a
Covid-oltási katasztrófa nem történt volna meg.
Egy alapvető kísérletet végzett.
Egyszer csak belekaparta a gennyet a bőrbe, anélkül, hogy vér folyt volna.
Egyszer felboncolta a bőrt, a gennyet a bőr alatti zsírszövetbe fecskendezte, majd a gennyet az
izmokba fecskendezte, és megnézte, mi történik.
És azt találta, hogy a célzott esemény a bőrön lévő oltási pustulák, vagyis egy ártalmatlan
himlőbetegség, úgymond, amely az oltás után jelentkezik.
Ez csak akkor következett be, amikor a bőrbe oltott, nem a bőr alatti zsírszövetbe és nem az izmokba.
Miért?
Ez valójában világos.
Mert az immunrendszerünk intracutan működik.
Minden, amit mélyebbre teszünk, katasztrófa.
Sajnos az orvostudomány ezt Sutton úr 250 évvel ezelőtti kora óta nem ismerte fel.
Sajnos "The Inoculator" című könyve csak 1796-ban jelent meg, amikor Jenner oltása már a kezdeti stádiumban volt.
Sutton azonban megtanított minket arra, hogy immunrendszerünk csak a bőrön és a nyálkahártyán keresztül
működik, ha oltásokkal akarjuk megtanítani bármire is.
Ez egy evolúciós elrendezés. De nem, ha valamit mélyebbre fecskendezünk a szövetekbe.
Csak a bőr, az orr, a torok, a tüdő és az emésztőrendszer lehet hatással az immunrendszer memóriájára.
Minden más olyan testi sértésnek minősül, amely alkalmas arra, hogy kárt okozzon.
Ez lett volna Sutton áttörése.
De Jenner úr eljött.
Jenner úr pedig azon a véleményen volt, nem mint az első, de előtte más orvosok is, hogy az ártalmatlan tehénhimlő, ami azt
eredményezte volna, hogy a fejőkön nem maradtak volna himlőhegek,
de megőrizték szép fehér bőrüket, jó helyettesítője lehet az emberi himlőlovaknak, ha beoltják őket.
A fejők valójában csak azért maradtak egészségesek és szép bőrűek, mert friss, pasztörizálatlan
tehéntejet kaptak. Ennek semmi köze nem volt a tehénhimlőhöz.
Miért? Mert rendkívül ritkák voltak.
Jenner maga soha nem szolgáltatott bizonyítékot az oltás hatékonyságára, és etikátlan kísérleteket végzett.
Így például beoltotta a kertész fiát ezzel a tehénhimlő elleni vakcinával, és kitette a
gyermeket himlőnek, hogy lássa, történik-e valami.
És nem habozott beoltatni a fiát. Ilyet sem szokás olvasni.
Fia az oltás után szellemi fogyatékos lett, és 21 éves korában meghalt.
Ez az oltási hős Jenner.
Néhány évvel ezelőtt pedig régi csöveket is megvizsgáltak, amelyeket Jenner úr küldött ki annak idején.
Egyáltalán nem volt benne tehénhimlő.
Lópestis volt benne, vagy talán csak valami kiszáradt, valami, amit az egész világra küldtek,
és aminek biztosan nem lehetett semmi haszna.
És az a néhány statisztika, amely Jenner bevezetése után Angliában rendelkezésre áll, itt a bal oldalon
mutatja a himlő okozta halálesetek számát Angliában.
A védőoltás már 1853 óta kötelező volt.
14 000, 20 000, majd 44 000 himlőhalált okozó járvány.
Az emberek aztán lassan rájöttek, hogy az oltás valójában a himlő halálához vezet.
Aztán volt egy város, amelyik úgymond kísérletezett. Itt láthatják. Ez Leicester városa.
Újra visszamegyek.
Leicester városa, amely a városi tanács részéről egyszerűen közölte, hogy a kötelező oltást a
város határain belül nem fogják többé gyakorolni.
A védőoltás már nem kötelező.
Leicester városában volt tehát a legalacsonyabb a himlős megbetegedések és a legalacsonyabb a himlő
okozta halálesetek száma a többi olyan városhoz képest, ahol kötelező védőoltást alkalmaztak.
Ezt mutatta a 19. század végi és a 20. század eleji események további alakulása is.
Itt láthatja a himlőben elhunytak és a himlőoltás következtében elhunytak számát.
A görbék lényegében ugyanazokat a magas értékeket mutatják.
Ez azt jelenti, hogy még az oltás lelkes támogatói sem beszélhetnek a halálozás csökkenéséről.
De nemcsak halálesetek, hanem súlyos fogyatékosságok is voltak.
Az agyhártyagyulladás a himlő elleni védőoltás módosításával következett be.
1924-ben egy prágai patológus pedig először állapította meg az egyértelmű kapcsolatot egy boncolás során.
Meglátja, mennyi időbe telik. Tehát 125 év. 25 évvel az oltás bevezetése után.
Az első alkalommal derült ki, hogy az egész agyhártyagyulladást okoz.
Bár természetesen ez már korábban is megtörtént.
Aztán egy újabb emberélet, nevezetesen egy generáció, 30 év kellett ahhoz, hogy 1953-ban
Karlsruhéban felismerjék az oltás okozta károkat.
Addig hivatalosan nem volt oltáskárosodás, pedig az embereket már 250 éve oltották.
A BRD-ben pedig, bár nem volt több himlős megbetegedés, 1949 és 1979 között 7 megerősített himlős megbetegedés történt,
az RKI vagy a Paul Ehrlich Intézet által elismert 360 oltási haláleset és legalább 984 maradandó sérülés.
És ezért kellett 1979-ben a himlőt felszámoltnak nyilvánítani, mert csak így lehetett a himlőoltást levenni a színpadról.
Ellenkező esetben a himlőoltást folytatni kellett volna.
De ez nem működött.
És egy idézettel szeretnék zárni, amelyet egy amerikai orvostól, a védőoltások szószólójától vettem, aki az
amerikai hadsereg megelőző orvostudományi igazgatója volt.
1940-ben, közel 250 éves oltástörténet után azt mondta, hogy az egész immunizáció kérdése, mind az aktív, mind a
passzív immunizáció, még mindig kísérleti stádiumban van.
És ez az, amit most ismét megtapasztaltunk, a kísérleti stádiumban van az egész.
És ha ez ennyi idő után is így van, akkor csak azt lehet mondani, hogy miért lehet egyáltalán még mindig kérdés az oltás.