I skolebøkene kan du lese om hvordan først kopper og deretter den ene sykdommen etter den andre
ble bekjempet med trygge og effektive vaksiner.
Men er dette virkelig sant?
Universitetslektor Gerd Reuther, radiolog og medisinhistoriker, kaster lys over dette spørsmålet.
Reuther har lenge vært kjent for sin kritikk av den farmasøytisk dominerte medisinen, noe han blant annet ga
uttrykk for i Spiegel-bestselleren "Der betrogene Patient".
I foredraget bruker Gerd Reuter koppevaksinasjon som eksempel og medisinsk-historiske kilder for å vise hvilke
konsekvenser tvungen koppevaksinasjon har hatt for befolkningen.
Ifølge Reuther var kopper en ufarlig sykdom, men vaksineringen mot kopper førte til titusenvis av dødsfall.
Med vaksinasjonen døde koppene, så å si.
Ifølge Dr. Reuther kan de 300 årene med vaksinasjon sammenlignes med én enkelt helseforbrytelse.
Hør selv hva Dr. Reuter har å si om vaksinasjoner, og spesielt koppevaksinasjon.
Foredraget ble holdt som en del av MWGFD-symposiet "Vaksineautorisasjon, vaksinasjonsanbefaling,
obligatorisk vaksinasjon - er dataene tilstrekkelige?".
Dr. Ronald Weikl: God fornøyelse. Bli med meg nå til det som helt sikkert vil bli en ekstremt underholdende
presentasjon av vår anerkjente kollega Dr. Gerd Reuther med tittelen "Vaksinasjoner - en suksesshistorie?"
Dr. Gerd Reuther: Ja, kjære René, tusen takk, kjære gjester.
Covid-19-vaksinasjonene, som ikke var vaksiner, var ikke den første helseforbrytelsen innen medisinen.
Egentlig er de 300 årene med vaksinasjonshistorie en eneste helsekriminalitet, men på grunn av
tidsbegrensninger vil jeg bare snakke om én vaksinasjon.
Det er imidlertid 200 år med vaksinasjonshistorie, og de første 200 årene handlet nemlig om koppevaksinasjon.
Og denne koppevaksinasjonen har allerede blitt utført på nøyaktig samme måte som Covid-19.
Det handlet om tvang, om straff, om mye penger, i noen tilfeller enda mer penger enn i dag.
Og det handlet om å gjøre noe som det ikke fantes bevis for.
Og skadene har blitt dekket over.
Noen vil kanskje si: Kan du sammenligne kopper og covid?
Covid, det var bare influensa.
Men kopper var en forferdelig sykdom.
Jeg har tatt med dette ene bildet, som du vil se igjen og igjen.
Det er interessant at man alltid ser de samme bildene av kopper på Internett og i bøker.
Det var ikke så mange kopperpasienter i fotografiets og filmens tidsalder at man kunne hente inn nye hele tiden.
Men allerede på 1800-tallet våget en karikaturtegner å vise at kopper faktisk ikke er en så
forferdelig sykdom, og at den ikke er verre enn covid.
Men de ser bare dårlige ut.
Så han har tatt seg den friheten her, som en slags markedsføringsgag for de medisinske fagfolkene som rir
oksen og eselet her, og som et slags insentiv til å
Vaksinasjon av en nymfe dekket av kopper for å skremme folk.
Og du kan se hva barna til høyre gjør.
Barna flykter.
Men du trenger dette fryktscenariet som likene som ville ligge på hvert gatehjørne med Covid.
Det er slik denne strømpekledde nymfen ble vist her.
Og frykt har alltid stått i sentrum for virksomheten.
Men dette var heller ikke berettiget for kopper.
Hva er årsaken? Det er kjent at kopper har eksistert i minst tusen år, sannsynligvis i mange tusen år.
fantes også i Vesten, men da som en ufarlig barnesykdom som ikke engang ble diskutert.
Og her er litt statistikk fra England.
Og der ser du, det hele starter kl. 16.30.
Det første tilfellet hos voksne, som sannsynligvis var kopper, er dokumentert der.
Inntil da er det høyst tvilsomt at en voksen person skulle ha fått kopper.
Dette begynte først i andre halvdel av 1600-tallet.
Og særlig koppekatastrofen fant sted på 1700-tallet, da vaksiner allerede var tilgjengelige.
For før, hvis du ser her igjen, var det ikke hundre dødsfall i året på grunn av kopper i London.
Mange har levd under svært dårlige sosiale forhold.
Og det var ikke før på 1700-tallet at det var hundretusener av dødelige tilfeller av kopper.
Og la oss bare tenke på Covid.
Folk døde ikke i 2020, men først etter at vaksinasjonene hadde startet.
Og her kanskje som et første hint.
Kan dette ha noe å gjøre med andre samfunnsmessige utviklingstrekk?
Ja, kopper ble først en katastrofe for Europa da motreformasjonen fikk fotfeste etter trettiårskrigen.
Det står fortsatt skrevet i mange bøker og blir flittig kopiert igjen og igjen at inokulering av koppepasienter
med puss har en gammel tradisjon i folkemedisinen.
Kineserne, inderne, afrikanerne har allerede gjort det, og det er derfor vaksinasjon er det mest naturlige i verden.
Hvis du ser på fakta, er det ikke sant i det hele tatt.
Det finnes ingen dokumenter fra før 1700 om at noen skulle ha risset pus inn i en annen person.
Vaksinasjoner ble første gang dokumentert rundt 1700 av to greske spåkoner i Konstantinopel.
Kort tid etter oppstod det også koppeepidemier der.
Og i 1713 ble den første rapporten om slike vaksinasjoner skrevet av en gresk lege.
Men ikke en gammel folkemedisinsk tradisjon.
Og det er også en gammel kjerringråd i koppehistorien å si at denne kvinnen her, Lady Wortley Montagu, skulle ha
vært den store innføreren av den gunstige koppevaksinasjonen.
Hun så dette i Konstantinopel og fungerte deretter som vaksinelobbyist i Vest-Europa fra 1721.
Og spredte det i hovedsak til overklassen.
Men selv på den tiden døde friske mennesker som følge av disse vaksinasjonene.
Og særlig i de ledende sosiale kretsene.
Selv blant dem som er for vaksinasjon, er det dokumentert en dødsrate på minst 2 %.
Vi vet ikke hvor høyt det egentlig var.
Men du kan faktisk holde fru Wortley Montagu utenfor historien, hun spilte egentlig ingen rolle.
For ti år etter at hun begynte å jobbe som vaksinelobbyist, hadde ikke mer enn 1000 mennesker i England blitt vaksinert.
Viktigere var en viss abbé Conti, som man nesten ikke får vite noe om i historien.
En jesuitt som kjempet for disse vaksinasjonene.
Og grunnen til at vaksinasjonene likevel tok av, var at det var mye penger involvert.
Her er et eksempel.
En engelsk lege er blitt tilkalt til den russiske tsarinaen Katarina den store for å vaksinere henne og barna.
Og for denne aktiviteten på, la oss si fem minutter, fikk han en betaling på 10 000
pund. Det tilsvarer i dag rundt en million euro.
En livsvarig pensjon på 500 pund i året og tittelen baron.
Han og hans etterkommere var sikret for resten av livet.
Vaksinasjons-Porschene i garasjene i dag er relativt få.
I 1721 ble disse obskure vaksineringene av kopper ryttere på
skvulpet ut i dammen.
Det ble påstått at kopper var blitt innført til USA med et skip.
Og en prest og en lege insisterte da på at det var viktig å beskytte befolkningen med vaksiner.
Og denne vurderingen, som de gjorde den gangen, regnes også som den første medisinske statistikken.
Dødeligheten av kopper på 15 % ville ha blitt redusert til 2,5 %. En suksess.
Men det du ikke er klar over, er at dette ikke var en ordentlig studie av Cotton Mather, en fanatisk puritaner.
Gruppene var ikke sammenlignbare i det hele tatt. Det var ingen randomisert fordeling.
De som ble vaksinert og de som ikke ble vaksinert, var åpenbart svært forskjellige grupper.
Og suksessen må også ha vært begrenset, for Cotton Mather måtte la sin kone fornekte ham i sitt eget hus i 14
dager under denne vaksinasjonskampanjen, for ellers ville de sannsynligvis ha lynsjet ham.
Så det må ha vært alvorlige helseplager og dødsfall.
Mr. Cotton Mather drev også hekseprosesser der borte.
Ja, og suksessene i Europa så heller ikke bra ut.
Hvis du tar en titt her, er dette en statistikk fra København, årlig koppedødelighet.
Og her kan du se hvor vaksinesykehuset ble åpnet og stengt igjen.
Du kan ikke se av tallene at noe har endret seg.
Så suksesser hører fortiden til.
Og hvis de ikke skjedde i København og andre steder, kunne de sannsynligvis ikke ha skjedd i Boston heller.
Og det mange bøker om medisinens historie heller ikke nevner, er at det britiske parlamentet allerede i 1729,
åtte år etter at Lady Wadley Montagu lanserte hele greia, hadde forbudt vaksinasjoner.
Og det var først etter 1743 at det igjen ble utført noen.
Og Maria Theresias livlege i Wien uttalte den gang meget klokt at aristokrater og velstående som regel dør av kopper.
Den ubehandlede kolonien overlever uten behandling.
Dette viser også at kopper ikke var en veldig alvorlig sykdom.
De ble bare en alvorlig sykdom i form av denne inokulasjonsvaksinen kopper.
Og det har påvirket historien.
Ikke kopper, men vaksineinduserte kopper.
Jeg vil vise deg to fremtredende dødsfall her.
Ludvig XV til venstre, den siste bayerske Wittelsbach til høyre.
Hans linje ble utryddet av hans påståtte polske død Maximilian III Josef.
Begge skal ha dødd av kopper, den ene i en alder av 64 år og den andre i en alder av 50.
Og det de begge hadde til felles, var at de var høyt elskede herskere.
Folket hadde det godt under deres styre.
Vi vet med sikkerhet at Ludvig XV ikke kan ha fått kopper i en alder av 64 år, for han hadde fått
det som barn, og kopper gir livslang immunitet.
Ludvig XV så på seg selv som 64-åring og sa: "Hvis jeg ikke visste at jeg hadde hatt kopper som
barn, ville jeg sagt at jeg hadde hatt kopper.
Han overlevde det ikke. Det kan bare ha vært kopper forårsaket av vaksine.
Max III Joseph anklages for bare å ha beordret befolkningen til å la seg vaksinere, men alltid nektet selv.
Man kan tvile på at det å dø av kopper i en alder av 50 år fra full helse.
Og det finnes mange flere.
To habsburgske keisere i Wien døde også av kopper.
Og det er et par ting som bør mane til ettertanke.
Adelsmennene som døde, var svært velstående mennesker.
Men kopper var faktisk en sykdom i slummen, blant de fattige.
Hvordan kan det ha seg?
Og det var alltid en barnesykdom.
Hvorfor kan folk i høy alder få kopper fra full helse?
Knapt noen lege hadde noen gang sett kopper hos voksne på den tiden.
Og enda viktigere, alle vet at kopper er ekstremt smittsomt.
Men der herskerne og de andre adelsmennene døde, var det ikke flere syke og ikke flere som døde av kopper.
De var ikke smittsomme og smittet åpenbart ikke andre mennesker.
Men det er en annen ting de har til felles.
Alle herskere hadde kirken som sin fiende.
De ønsket å frata kirken skattefritaket.
Noe som ikke skjedde etter hennes død.
Og jeg har et annet vitne til disse hendelsene.
Dette er en munk, Abraham A. Santa Clara, som levde på den tiden.
Hans egentlige navn var Johann Ulrich Megerle.
Og han sa allerede den gang at Medi Corum-lordenes privilegium er å drepe uten straff.
Så James Bond var ikke den første personen i menneskehetens historie som fikk lisens til å drepe, det ble faktisk innført på
1200-tallet med grunnleggelsen av legeyrket, som Megerle sier.
For alle som tror at alt dette er en overdrivelse, fordi vaksinering ikke kan være så ille, har jeg tatt med en
setning fra boken om vaksinasjonshistorie av Hervé Bovin.
Dette er en professor emeritus i Leuven.
Og han er en ivrig tilhenger av vaksinasjon.
Også tilknyttet Pasteurinstituttet.
Og han skriver i sin bok fra 2011 at vaksinering, slik den ble praktisert i Europa mellom 1721 og innføringen av Sutton-metoden,
som vi skal snakke om om et øyeblikk, var svært farlig.
Det var utvilsomt på grensen av hva som kunne tolereres.
Dermed sier han også indirekte at disse vaksinene også var et potensielt drapsvåpen.
Og ingenting av dette hadde vært nødvendig hvis vi hadde lyttet til denne herren.
Daniel Sutton, ikke en akademisk lege, men en håndverkerkirurg. Han kom fra en familie av kirurger.
Fra 1750 og utover utførte han vaksinasjoner, men med en ny teknikk.
Og tjente forresten mye penger på det.
En vaksine kostet 10 pund for vanlige folk og 25 pund for de velstående.
Han tjente 500 til 1000 om dagen.
På den tiden kostet en enebolig 500 pund. Det betyr at han tjente flere eneboliger på én dag på den måten.
Men han fortjener likevel honnør fordi han på slutten av sitt liv sa: "Jeg har ikke mistet en eneste pasient.
For det første avsto han fra å iverksette ytterligere giftige tiltak. Dette glemmes ofte i vaksinasjonshistorien, på samme
måte som for eksempel adjuvansene i vaksinene ofte utelates.
For den gang, når du ble vaksinert, fikk du i den offisielle medisinen også adalas,
antimon, kvikksølv og andre smakfulle giftige ting.
Han gjorde ikke noe av det.
Han gjorde bare denne vaksinasjonen og sa ikke noe annet enn frisk luft.
Men han gjorde én ting fremfor alt. Og hvis folk hadde lyttet til Sutton, ville ikke Covid-vaksinasjonskatastrofen ha skjedd.
Han utførte et grunnleggende eksperiment.
En gang klorte han bare pusset inn i huden uten at det rant blod.
Han dissekerte huden én gang, injiserte pusset i det subkutane fettvevet og injiserte
deretter pusset i musklene og så hva som skjedde.
Og han fant at målhendelsen var vaksinasjonspustler på huden, dvs. en ufarlig koppesykdom,
så å si, som oppstår etter denne inokuleringen.
Dette skjedde bare når han inokulerte i huden, ikke i det subkutane fettvevet og ikke i musklene.
Hvorfor det?
Det er faktisk klart.
Fordi immunforsvaret vårt fungerer intrakutant.
Alt vi legger i dypere er en katastrofe.
Dessverre har ikke medisinen innsett dette siden Suttons tid for 250 år siden.
Dessverre ble boken hans "The Inoculator" ikke utgitt før i 1796, da Jenners vaksinasjon allerede var i startblokkene.
Men det Sutton har lært oss, er at immunforsvaret vårt bare fungerer via huden og
slimhinnene, hvis man vil lære det noe med vaksiner.
Dette er en evolusjonær ordning. Men ikke hvis du injiserer noe dypere inn i vevet.
Det er bare hud, nese, svelg, lunger og fordøyelseskanal som kan påvirke immunforsvarets hukommelse.
Alt annet er en kroppsskade med potensial til å forårsake skade.
Det ville ha vært Suttons gjennombrudd.
Men Mr. Jenner kom.
Og Jenner mente, ikke som den første, men også andre leger før ham, at de ufarlige kokoppene, som ville
ha ført til at melkekopper ikke hadde noen koppearr,
men har beholdt en vakker hvit hud, kan tjene som en god erstatning for menneskelige
kopperhester hvis de blir inokulert med dem.
Melkerne holdt seg faktisk friske og hadde vakker hud bare fordi de fikk fersk, upasteurisert
kumelk. Det hadde ingenting med kumelkopper å gjøre.
Hvorfor det? Fordi de var ekstremt sjeldne.
Jenner selv har aldri lagt frem bevis for effektiviteten av vaksinasjonen sin, og han har utført uetiske eksperimenter.
Han vaksinerte for eksempel gartnerens sønn med denne koppevaksinen og utsatte barnet
for kopper for å se om det ville skje noe.
Og han nølte ikke med å vaksinere sønnen sin. Det pleier man heller ikke å lese.
Sønnen ble psykisk utviklingshemmet etter vaksinasjonen og døde 21 år gammel.
Dette er vaksinasjonshelten Jenner.
Og for noen år siden ble også gamle rør som Jenner sendte ut den gang, undersøkt.
Det var ingen kopper i den i det hele tatt.
Det var hestekopper i den, eller kanskje bare noe inntørket, noe som ble sendt over hele verden,
og som sikkert ikke kunne ha vært til noen nytte.
Og de få statistikkene som er tilgjengelige i England etter at Jenner introduserte kopper, viser deg her
på venstre side, dette var koppedødsfallene i England.
Vaksinasjon hadde vært obligatorisk allerede fra 1853.
14 000, 20 000 og så en epidemi med 44 000 koppedødsfall.
Etter hvert gikk det opp for folk at vaksinasjonen faktisk ville føre til at koppene døde.
Og så var det en by som gjorde eksperimentet, for å si det sånn. Du kan se det her. Dette er byen Leicester.
Jeg kommer tilbake igjen.
Byen Leicester, som ganske enkelt har sagt fra byrådet at obligatorisk vaksinasjon ikke
lenger vil bli praktisert innenfor byens grenser.
Vaksinasjon er ikke lenger obligatorisk.
Og byen Leicester har altså det laveste antallet koppetilfeller og det laveste antallet koppedødsfall sammenlignet med de
andre byene der obligatorisk vaksinasjon har vært praktisert.
Og det viste også det videre forløpet på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet.
Her kan du se antall tilfeller av kopper som har dødd, og de som har dødd som følge av koppevaksinasjon.
Kurvene viser i hovedsak de samme høye verdiene.
Det betyr at selv ivrige tilhengere av vaksinasjon ikke kan snakke om en reduksjon i dødeligheten.
Men det var ikke bare dødsfall, men også alvorlige funksjonshemninger.
Hjernehinnebetennelsen oppsto med modifikasjoner av koppevaksinasjonen.
Og i 1924 kunne en patolog i Praha for første gang fastslå den klare sammenhengen under en obduksjon.
Du kan se hvor lang tid det tar. Så 125 år. 25 år etter innføringen av vaksinasjon.
Første gang ble det oppdaget at det hele forårsaket hjernehinnebetennelse.
Selv om dette selvfølgelig har skjedd før.
Og så tok det enda et menneskeliv, nemlig en generasjon, 30 år, før vaksineskader ble erkjent i Karlsruhe i 1953.
Inntil da hadde det offisielt ikke vært noen vaksineskader, selv om folk hadde blitt vaksinert i 250 år.
Og selv om det ikke var flere koppetilfeller i BRD, var det 7 bekreftede koppetilfeller fra 1949 til 1979, 360
vaksinasjonsdødsfall innrømmet av RKI eller Paul Ehrlich Institute og minst 984 permanente skader.
Og det var derfor kopper måtte erklæres utryddet i 1979, fordi det var den eneste måten å få koppevaksinasjonen av scenen på.
Ellers ville koppevaksineringen ha måttet fortsette.
Men det fungerte ikke.
Og jeg vil gjerne avslutte med et sitat fra en amerikansk lege, en vaksinasjonsforkjemper som var medisinsk
direktør for forebyggende medisin i den amerikanske hæren.
I 1940, etter nesten 250 års vaksinasjonshistorie, sa han at hele spørsmålet om immunisering, både aktiv
og passiv, fortsatt befant seg på eksperimentstadiet.
Og det er det vi nå har opplevd igjen, det eksperimentelle stadiet hele greia befinner seg i.
Og hvis dette er tilfelle etter denne tiden, så kan du bare si hvorfor vaksinasjoner
fortsatt kan være et problem i det hele tatt.