Rád bych v naší dnešní diskusi přivítal Joachima Steinhöfela, jistě jednoho z nejznámějších a
nejúspěšnějších mediálních právníků v Německu.
Jde o to, že ministryně vnitra Nancy Faeserová nechala zakázat časopis Compact a vydavatelství a zároveň zorganizovala
domovní prohlídky v redakci a soukromých prostorách.
Musíte držet pohromadě, ať už jde o cokoli, a samozřejmě je to opravdu časopis, u kterého si nikdo neřekne: "Jo, páni, rád čtu
Compact - skvělý bordel." Ale to, co se v něm píše, je skutečně, pokud jsem to sledoval, velmi nechutné a odporné, ale to nevadí.
Pokud mohu soudit, je to téměř výhradně v rámci základních práv.
Pak to můžete napsat, a pokud říkáte, že základní práva platí jen pro ty, kteří píší správně, pak je můžeme rovnou hodit do koše.
Takže odpověď: Každý by si měl ověřit, na základě čeho byl tento zákaz vydán, jen pokud jde o publikace s
obvyklou dispenzí - ano, velmi špatné, velmi hrozné - to jsem udělal také - ale to smíte říkat.
A to, co tady předvádí paní ministryně, je skutečné - ona je větším nebezpečím pro základní svobodný
demokratický řád, paní Faeserová, než tento časopis.
Prostě jsem si vytiskl krátkou pasáž z nedávného rozhodnutí Spolkového ústavního soudu - z roku 2018 - a teď ji přečtu.
To už jsem v tomto rozhovoru udělal tolikrát.
Ve skutečnosti je v něm jasně uvedeno, co smíte dělat:
Případná konfrontace se znepokojivými názory, i když jsou ve svých intelektuálních důsledcích nebezpečné
a i když směřují k zásadnímu převratu stávajícího řádu, je součástí liberálního státu.
Ochrana před otravou intelektuálního klimatu není o nic větším důvodem k zásahu než ochrana obyvatelstva před
urážkou jeho smyslu pro spravedlnost totalitními ideologiemi nebo zjevně falešným výkladem dějin.
Samotné zlehčování národního socialismu jako ideologie nebo urážlivý výklad dějin
tohoto období neopravňují k trestní odpovědnosti.
Říká Spolkový ústavní soud.