Haluaisin toivottaa Joachim Steinhöfelin, joka on varmasti yksi Saksan tunnetuimmista ja menestyneimmistä
mediajuristeista, tervetulleeksi tämänpäiväiseen keskusteluumme.
Kyse on siitä, että sisäministeri Nancy Faeser kielsi Compact-lehden ja kustantamon julkaisemisen ja järjesti
samalla kotietsintöjä toimituksessa ja yksityishuoneissa.
Teidän on pidettävä yhtä, olipa kyse mistä tahansa, ja tietenkin tämä on todellakin lehti, josta kukaan ei sano: "Kyllä, vau,
pidän Compactin lukemisesta - hieno sotku", mutta se, mitä siinä sanotaan, on todellakin, sikäli kuin olen sitä seurannut,
erittäin vastenmielistä ja ällöttävää, mutta sillä ei ole väliä.
Sikäli kuin voin sanoa, se on lähes kokonaan perusoikeuksien piirissä.
Sitten voitte kirjoittaa niin, ja jos sanotte, että perusoikeudet koskevat vain niitä, jotka
kirjoittavat oikein, voimme yhtä hyvin heittää ne roskakoriin.
Vastaus: Kaikkien pitäisi tarkistaa, mikä on tämän kiellon perusta, vain julkaisujen osalta tavanomaisen vapautuksen
mukaisesti - kyllä, erittäin huono, erittäin kauhea - minäkin tein niin - mutta teillä on oikeus sanoa niin.
Ja se, mitä ministeri tekee täällä, on todellinen asia - hän on suurempi vaara vapaalle demokraattiselle
perusjärjestykselle, jäsen Faeser, kuin tämä lehti.
Tulostin vain lyhyen katkelman liittovaltion perustuslakituomioistuimen tuoreesta
päätöksestä - vuodelta 2018 - ja luen sen nyt ääneen.
Olen tehnyt sen jo niin monta kertaa tässä haastattelussa.
Siinä todetaan itse asiassa hyvin selvästi, mitä saa tehdä:
Mahdollinen vastakkainasettelu häiritsevien mielipiteiden kanssa, vaikka ne olisivatkin älyllisiltä seurauksiltaan
vaarallisia ja vaikka ne tähtäisivät nykyisen järjestyksen perustavanlaatuiseen mullistamiseen, on osa liberaalia valtiota.
Suojelu henkisen ilmapiirin myrkytykseltä ei ole sen enempää syy puuttua asiaan kuin väestön suojelu
totalitaaristen ideologioiden tai ilmeisen vääränlaisen historiantulkinnan aiheuttamalta oikeustajun loukkaukselta.
Kansallissosialismin vähättely ideologiana tai loukkaava tulkinta tämän ajanjakson historiasta
eivät yksinään oikeuta rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Näin sanoo liittovaltion perustuslakituomioistuin.