Chceme skončit tancem a v této písni, nebo bych měl říct, že je to poetický taneční projekt. A
Bekki skvěle shrnula to, co jsme dnes slyšeli.
Řekla, že jsme tanečníky na nepředvídatelném parketu života a herci v roli, kterou si sami zvolíme.
A tak bych řekl, že jsme se ocitli v kruhu, stejně jako Ivo dnes začal.
Jsme aktéry světového osudu. Jsme uprostřed něj, ale můžeme si vybrat roli.
A s tímto vědomím bych vám rád nabídl další pokrm pro duši v podobě tohoto tance,
který si dnes můžeme opět jednoduše vychutnat.
V tomto osudu světa jsme tak vděční, že tvůrčí síla v nás vše uskutečňuje.
Kreativní síla.
V hlubinách existence, kde se čas ztrácí ve stínu věčnosti, čeká nevyčerpatelná síla -
šepot nekonečna, který přebývá v každém z nás.
Uprostřed temnoty, kde slabost zahaluje naše myšlenky, pulzuje neochvějné srdce bojovníka,
který je připraven porazit své vnitřní démony.
Pravá síla našeho ducha se naplno projeví ve chvílích slabosti.
Uvědomujeme si, že naše zranitelnost neurčuje náš osud. Naše slabost nás nedráždí, ale orientuje.
Právě v této křehkosti se totiž skrývá neotřesitelná vůle, která čeká, až se uvolní.
Naše hranice jsou jen hranice - vytvořené naší vlastní myslí.
Jsme neomezení, nezastavitelní, nekoneční. Ve své mysli neseme svobodu větru, ve svých
snech osud oceánů, ve svých srdcích Boží sílu.
Naše tvůrčí síla není ukryta v nekonečném moři náhod.
Každý okamžik, který dýcháme, je příležitostí k utkání našeho vlastního příběhu.
Jsme tvůrci - a zároveň stvoření, tanečníci na nepředvídatelném parketu života; herci v roli, kterou si sami zvolíme.
Přes temnotu pochybností, přes stíny zkušeností, povstáváme, protože NEJSEME OBĚŤMI svých slabostí.
Jsme tvůrci.
Každý krok, každá slza, každá lekce, každá křehkost lidské neschopnosti nám otevírá obzory a přibližuje nás k Božímu srdci.
Každá slza, kterou prolijeme, v nás živí semínko odvahy; každá jizva, kterou si neseme, vypráví o naší vytrvalosti.
Možná se cítíme jako otlučená loď v zuřící bouři, ale v našem nitru roste nezadržitelná vlna
odhodlání, která odolá i té nejchmurnější bouři.
Přijímáme zářivou krásu přítomnosti jako tvůrci svého osudu, jako architekti svého úspěchu.
V každém okamžiku, kdy čelíme zranitelnosti, uzavíráme spojenectví se svou vnitřní silou, abychom
vystoupili na vrchol božství, které v nás dřímá.
Tímto způsobem uvolníme tvůrčí sílu, která se skrývá v naší zdánlivé slabosti, a povstaneme jako zářiví svědkové Božího
vítězství nad omezeními, která jsme si sami na sebe naložili.
Jsme tvůrci.
Naše srdce bije v rytmu Stvořitele.
Každý nádech je aktem stvoření, každý pohyb melodií života.
Bekki, to je důstojný závěr; to je důstojný závěr!
A co Bekki a všichni tito (byli to všichni umělci OCG, které jste dnes viděli), co jste předali - chci to na
závěr znovu zdůraznit - to není určeno pro zvláštní skupinu.
To, co řekli, čeho byli svědky, dokonce i to, co jsem zmínil na začátku, platí pro každého člověka, který tu dnes byl - od
nejhlubšího, nejpřesvědčenějšího ateisty až po nejvěrnějšího, ať už jakéhokoli druhu, od každého vědce nebo politika.
To se týká nás všech. A my v tom vidíme skvělou příležitost, skvělé řešení.
Drazí, když se ohlédnu zpět a přemýšlím o tomto opakovaném obvinění "přinášíte spoustu problémů,
ale žádné řešení". Slyšeli jste dnes nějaké řešení?
Ach ano, ach ano! Děkujeme všem, kteří ukázali řešení. Moc děkujeme!
Jaká hojnost. Ano, takové množství řešení.
Ale jak jsem řekl, ne vždy chceme naslouchat všem. Ale přesto jsou to řešení a přijde čas, kdy budeme
rozumět každému problému, každému řešení a každému návrhu.
Blíží se doba, kdy pochopíme vše, co bylo dnes řečeno.
Znovu připomínám: Koho jsme poslouchali?
Nejprve Ivo Sasek, pak Stefan Magnet, pak David Icke, Heiko Schöning, pak Tilman Knechtel,
pak James Corbett, Michael Ballweg, Elias Sasek.
Děkujeme ještě jednou všem přednášejícím za účast a za to, že si udělali čas na naše "20. výročí
AZK". Atmosféra s lidmi zde na pódiu byla úžasná.
Všechno bylo úžasné. Všichni jste pracovali společně jako "jeden muž".
Rád bych ještě jednou poděkoval všem technikům, těm stovkám, všude, na všech zařízeních.
Někdy jsi potil krev, vždycky to jde ztuha, když se stroje porouchají. Na začátku došlo k
technické závadě. Překonávali jste ji znovu a znovu.
Doufám, že se překlady do jazyků a zemí podařily.
A my vám děkujeme, že jste "ve všech národech".
Doufáme, že se opět setkáme na příštím AZK. Dá-li Bůh a my budeme žít. A na závěr zopakujeme: Všechno jsme to dělali z lásky!
Ne kvůli zisku nebo spekulacím, ale protože vás máme rádi a protože vás chceme nést vstříc vašemu osudu,
který bude největším naplněním vašeho života, jaké jste si nikdy nedokázali představit.
Máme vás rádi a potřebujeme vás a říkáme: "Mějte se, uvidíme se někdy příště. Ahoj.