Haluamme lopettaa tanssiin ja tässä kappaleessa, tai pitäisi sanoa, että se on runollinen tanssiprojekti. Ja Bekki
on tiivistänyt hienosti sen, mitä olemme tänään kuulleet.
Hän sanoi, että olemme tanssijoita elämän ennakoimattomalla tanssilattialla ja
näyttelijöitä siinä roolissa, jonka valitsemme itsellemme.
Sanoisin siis, että ympyrä on sulkeutunut, aivan kuten Ivo aloitti tämän päivän.
Olemme toimijoita maailman kohtalossa. Olemme sen keskellä, mutta voimme valita roolin.
Ja tätä silmällä pitäen haluaisin yksinkertaisesti antaa teille lisää sielunruokaa tämän tanssin avulla,
josta voimme yksinkertaisesti nauttia jälleen tänään.
Tässä maailman kohtalossa olemme niin kiitollisia siitä, että meissä oleva luova voima saa kaiken aikaan.
Luova voima.
Olemassaolon syvyyksissä, missä aika on kadonnut ikuisuuden varjoihin, odottaa ehtymätön voima -
kuiskaus äärettömyydestä, joka asuu jokaisessa meissä.
Keskellä pimeyttä, jossa heikkous peittää ajatuksemme, sykkii järkkymätön taistelijan sydän,
joka on valmis voittamaan sisäiset demoninsa.
Henkemme todellinen vahvuus pääsee täyteen loistoonsa heikkouden hetkinä.
Tunnustamme, että haavoittuvuutemme ei määrää kohtaloamme. Heikkoutemme ei ärsytä meitä, vaan suuntaa meitä.
Juuri tässä hauraudessa kukoistaa järkkymätön tahto, joka odottaa vapautumistaan.
Rajamme ovat vain rajoja - oman mielemme luomia rajoja.
Olemme rajattomia, pysäyttämättömiä, äärettömiä. Kannamme mielessämme tuulten vapautta, unissamme
valtamerten kohtaloa, sydämessämme Jumalan voimaa.
Luova voimamme ei ole piilossa sattumien äärettömässä meressä.
Jokainen hetki, jonka hengitämme, on tilaisuus kutoa oma tarinamme.
Olemme luojia - ja olentoja samaan aikaan, tanssijoita elämän arvaamattomalla parketilla,
näyttelijöitä itse valitsemassamme roolissa.
Epäilyksen pimeyden ja kokemuksen varjojen tuolla puolen nousemme, koska emme ole heikkoutemme UHRIA.
Me olemme luojia.
Jokainen askel, jokainen kyynel, jokainen oppitunti, jokainen inhimillisen kyvyttömyyden hauraus avaa
näköalojamme ja tuo meidät lähemmäksi Jumalan sydäntä.
Jokainen vuodattamamme kyynel ravitsee rohkeuden siementä sisällämme; jokainen arpi, jonka
kannamme, kertoo tarinoita sinnikkyydestämme.
Saatamme tuntea olevamme kuin runneltu laiva raivoavassa myrskyssä, mutta sisällämme on pysäyttämätön
päättäväisyyden aalto, joka kestää synkimmänkin myrskyn.
Syleilemme nykyhetken säteilevää kauneutta kohtalomme luojina, menestyksemme arkkitehteina.
Joka hetki, kun kohtaamme haavoittuvuuden, solmimme liiton sisäisen voimamme kanssa
kiipeääksemme sisällämme piilevän jumaluuden huipulle.
Tällä tavoin vapautamme näennäiseen heikkouteemme kätkeytyvän luovan voiman ja nousemme säteileviksi todistajiksi
Jumalan voitosta itsellemme asettamiemme rajoitusten yli.
Me olemme luojia.
Sydämemme sykkii Luojan rytmin mukaan.
Jokainen hengitys - luomisen teko; jokainen liike - elämän melodia.
Bekki, mikä arvokas päätös; mikä arvokas päätös!
Ja mitä Bekki ja kaikki nämä (he olivat kaikki OCG:n taiteilijoita, jotka näitte tänään), mitä
annoitte eteenpäin - haluan korostaa sitä vielä kerran lopussa - tätä ei ole tarkoitettu erityisryhmälle.
Se, mitä he ovat sanoneet, mitä he ovat nähneet, jopa se, mitä alussa mainitsin, koskee jokaista täällä tänään läsnä ollutta
ihmistä - syvimmän ja vakuuttuneimman ateistin ja uskonnollisimman uskonnonharjoittajan
välillä, jokaista tiedemiestä ja poliitikkoa.
Se koskee meitä kaikkia. Me näemme tämän loistavana mahdollisuutena ja ratkaisuna.
Hyvät ystävät, kun katson taaksepäin ja ajattelen tätä toistuvaa syytöstä "tuotte paljon ongelmia, mutta
ette ratkaisuja". Oletteko kuulleet ratkaisuja tänään?
Voi kyllä, voi kyllä! Kiitämme kaikkia, jotka osoittivat ratkaisuja. Kiitos paljon!
Mikä yltäkylläisyys. Kyllä, mikä ratkaisujen runsaus.
Mutta kuten sanoin, emme aina halua kuunnella kaikkia. Mutta ne ovat kuitenkin ratkaisuja, ja tulee aika, jolloin ymmärrämme
jokaisen ongelman, jokaisen ratkaisun ja jokaisen ehdotuksen.
Tulee aika, jolloin ymmärrämme kaiken sen, mitä tänään on sanottu.
Muistutan vielä kerran: ketä me kuuntelimme?
Ensin Ivo Sasek, sitten Stefan Magnet, sitten David Icke, Heiko Schöning, sitten Tilman Knechtel,
sitten James Corbett, Michael Ballweg, Elias Sasek.
Kiitos vielä kerran kaikille puhujille siitä, että olitte paikalla ja että otitte aikaa "20. AZK"-juhlavuoden
kunniaksi. Tunnelma ihmisten kanssa täällä lavalla oli ihana.
Kaikki oli ihanaa. Te kaikki työskentelitte yhdessä kuin "yksi mies".
Haluaisin kiittää vielä kerran kaikkia teknikkoja, näitä satoja, kaikkialla, kaikilla laitteilla.
Olet joskus hikoillut verta, aina on tiukkaa, kun koneet hajoavat. Alussa oli tekninen vika. Voitit sen uudelleen ja uudelleen.
Toivon, että käännökset kielille ja maihin ovat toimineet.
Ja me kiitämme teitä, "kaikissa kansakunnissa", siitä, että olitte paikalla.
Toivottavasti tapaamme teidät jälleen seuraavassa AZK:ssa. Jos Jumala tahtoo ja me elämme. Ja
sanomme vielä lopuksi: Teimme sen kaiken rakkaudesta!
Emme tee sitä voiton tavoittelun tai keinottelun vuoksi, vaan koska rakastamme sinua ja koska haluamme viedä
sinut kohti kohtaloasi, joka on elämäsi suurin täyttymys, jota et olisi koskaan voinut kuvitella itsellesi.
Rakastamme teitä ja tarvitsemme teitä ja sanomme: Heippa yhdessä, nähdään joskus toiste. Heippa.