Želimo završiti plesom, a u ovoj pjesmi, ili bolje rečeno, riječ je o poetskom plesnom projektu. I
ondje je Bekki divno sažeo ono što smo danas čuli.
Rekla je da smo plesači na neočekivanom plesnom podiju života i glumci u ulogama koje biramo sami za sebe.
I tako bih rekao da smo se vratili na početak, baš kao što je Ivo započeo ovaj dan.
Mi smo akteri u sudbini svijeta. Nalazimo se točno u središtu, ali možemo odabrati svoju ulogu.
S tim na umu, jednostavno bih vam želio dati još malo materijala za razmišljanje uz
ovaj ples, kojim danas možemo ponovno uživati.
U ovoj svjetskoj sudbini toliko smo zahvalni što kreativna snaga u nama sve ostvaruje.
Kreativna snaga.
U dubinama postojanja, gdje se vrijeme gubi u sjenama vječnosti, čeka neiscrpna moć – šapat
beskonačnosti koji prebiva u svakome od nas.
Usred tame, gdje slabost obavija naše misli, kuca nepokolebljivo srce borca spremnog svladati svoje unutarnje demone.
Prava snaga našeg duha otkriva svoj puni sjaj u trenucima slabosti.
Prepoznajemo da naša ranjivost ne određuje našu sudbinu. Naša slabost nas ne iritira, ona nas vodi.
Jer upravo u toj krhkosti cvjeta nepokolebljiva volja, čekajući da bude oslobođena.
Naše granice su samo granice – stvorene našim vlastitim umom.
Mi smo bezgranični, nezaustavljivi, beskonačni. Nosimo slobodu vjetrova u svojim mislima, sudbinu
oceana u svojim snovima, moć Boga u svojim srcima.
Naša kreativna moć nije skrivena u beskonačnom moru slučajnosti.
Svaki trenutak kad dišemo je prilika da ispređemo vlastitu priču.
Mi smo tvorci – i stvorenja istovremeno, plesači na nepredvidivoj pozornici života; glumci koji tumače uloge koje sami biramo.
Iza tame sumnje, iza sjena iskustva, uzdižemo se, jer NISMO ŽRTVE svojih slabosti.
Mi smo tvorci.
Svaki korak, svaka suza, svaka naučena lekcija, svaka krhkost ljudske nemoći proširuje
naše horizonte i približava nas srcu Božjem.
Svaka suza koju prolijemo hrani sjeme hrabrosti u nama; svaki ožiljak koji nosimo priča priče o našoj ustrajnosti.
Možda se osjećamo kao brod razbijen u bijesnoj oluji, ali u nama se budi nezaustavljiv nalet
odlučnosti koji može izdržati i najtamniju oluju.
Prihvaćamo blistavu ljepotu trenutka kao tvorci svoje sudbine, kao arhitekti svog uspjeha.
Svaki put kad se suočimo sa svojom ranjivošću, sklapa se savez sa našom unutarnjom snagom kako bismo
se popeli na vrhunac božanstva koje u nama mirova.
Na taj način oslobađamo kreativnu moć skrivenu u našoj prividnoj slabosti i uzdižemo se kao blistavi svjedoci
Božjeg trijumfa nad ograničenjima koja smo sami sebi nametnuli.
Mi smo tvorci.
Naše srce kuca u ritmu s Stvoriteljem.
Svaki dah – čin stvaranja; svaki pokret – melodija života.
Bekki, kakav dostojan zaključak; kakav dostojan zaključak!
I ono što su vam Bekki i svi oni (svi su bili OCG umjetnici koje ste danas vidjeli) prenijeli – želim to još
jednom naglasiti na kraju – nije namijenjeno posebnoj skupini.
Ono što su rekli, što su posvjedočili, uključujući ono što sam spomenuo na početku, odnosi se na svaku osobu koja je danas bila
ovdje – od najdubljeg, najuvjerenijeg ateista do najreligioznije osobe, bilo koje vrste, od svakog znanstvenika ili političara.
Ovo se odnosi na sve nas. I mi ovo vidimo kao veliku priliku, kao izvrsno rješenje.
Dragi prijatelji, kad se osvrnem unatrag i ponovno razmislim o ovoj ponavljajućoj optužbi "iznosite mnogo problema,
ali ne nudite rješenja", jeste li danas čuli ikakva rješenja?
Oh da, oh da! Željeli bismo zahvaliti svima koji su poslali rješenja. Puno vam hvala!
Kakvo obilje. Da, kakvo bogatstvo rješenja.
Ali, kao što smo rekli, ne želimo uvijek slušati svakoga. Ipak, ovo su rješenja, i doći će vrijeme kada
ćemo razumjeti sve, svako rješenje i svaki prijedlog.
Doći će vrijeme kada ćemo razumjeti sve što je danas rečeno.
Dopustite da vas ponovno podsjetim: kome smo slušali?
Prvo Ivo Sasek, zatim Stefan Magnet, zatim David Icke, Heiko Schöning, zatim Tilman Knechtel,
zatim James Corbett, Michael Ballweg, Elias Sasek.
Još jednom, hvala vam svima puno što ste ovdje i što ste odvojili vrijeme za proslavu naše 20. AZK obljetnice.
Atmosfera s publikom i ovdje na pozornici bila je prekrasna.
Sve je bilo divno. Svi ste radili zajedno kao jedan.
Želio bih još jednom zahvaliti svim tehničarima, stotinama njih, posvuda, na svim uređajima.
Ponekad si znojio krv, a stvari se uvijek zategnu kad strojevi zakažu. Na samom početku dogodio
se tehnički kvar. Prevladao si ga iznova i iznova.
Nadam se da su prijevodi na jezike i u zemlje ispali dobro.
I zahvaljujemo vam, "u svim narodima", što ste tu.
Nadamo se da ćemo vas ponovno vidjeti na sljedećem AZK-u. Ako Bog da i ako budemo još živi. I na kraju
ćemo ponovno reći: Sve smo ovo učinili iz ljubavi!
Ne radi dobiti ili špekulacije, nego zato što te volimo i želimo te usmjeriti prema tvojoj sudbini, koja će ti donijeti najveće
ispunjenje u životu, iznad svega što si ikada mogao zamisliti.
Volimo te i trebamo te, i kažemo: Zbogom svima, vidimo se sljedeći put. Zbogom.